286 F. AMINOFF. 
I 
| Å 4 DAM eter CI. 
| Höjd öfver 
I 
marken parallell med vinkelrät mot 
m. 
härskande vindriktning 
I - = 
20 | 18 
17 
2 
I 19 17 
| 1/5 115 12 
il od I 
2 13 | 9 
Radie mot vindens riktning '/, m. från marken 7,2 cm. 
i » 209 » » 12.8 >» 
Med stigande höjd öfver hafvet och därmed i allmänhet följande 
starkare exposition aftaga såväl vegetativa som florala delar märkbart 
i storlek. Så har jag funnit följande tal för: 
i skyddadt läge; |i exponeradt läge; 
vid Krutsjön, | å Klitvallen, 
| 550 meter ö. h. | 740 meter ö. h. 
| 
barrefs slangde. f.eks ss to. LA CM, 0:7 cm. 
Kkottensibreddifpiö... sr, ed. 2 LG 
D längd. ::... 9.0 » SAD 
Då granen i enstaka exemplar stundom uppträder långt ofvan skogs- 
gränsen äger den liksom björken vanligen ett mattliknande växtsätt, 
dock särskildt utprägladt hos granen genom dess högt utvecklade för- 
måga att föryngra sig medelst från rotslående grenar uppskjutande 
skott. Genom denna egenskap är granen väl lämpad att kämpa mot 
ogynnsamma lifsbetingelser och bibehålla sig på i relativt sena tider 
ockuperade områden, där klimatiska förhållanden försvåra fröproduktio- 
nen. Förmåga att föryngra sig medelst rotslående grenar äger granen 
särskildt å exponerade trakter, där den bildar glesa bestånd och till 
synes mer å torra än å fuktiga lokaler. Härvid uppstå små kolonier 
— af befolkningen benämnda lundar — af ofta ända till ett tjugutal 
stammar af mycket växlande ålder och dimension (se fig. 8). Gran- 
skar man närmare en dylik koloni å ett vindöppet ställe, finner man 
oftast de yngsta stammarna å läsidan af gruppen, men döda lämningar 
och äldsta stammarna å vindsidan — detta gifvetvis en följd af gre- 
narnas utveckling i vindens riktning. 
De genom rotslående grenar uppkomna skotten äga i allmänhet 
hastigare tillväxt än fröplantor. Liksom hos björken torde detta i viss 
grad bero på det skydd de erhålla mot snön. Innan granen nått en 
