SKOGSBIOLOGISKA STUDIER INOM VILHELMINA SOCKENS FJÄLLTRAKTER. 287 
höjd af I å 1,5 meter, d. v. s. motsvarande snötäckets mäktighet, synes 
dess höjdtillväxt försiggå ytterst långsamt. Genom flera borrningar 
har jag funnit, att fristående och i öfrigt af god växtlighet karaktärise- 
rade unggranar behöft i genomsnitt nära 50 år för att nå »brösthöjd». Så 
snart de nått denna höjd har likväl deras höjdtillväxt i hög grad stegrats. 
Beträffande granens fröbarhetsgräns vill jag hålla före, att denna 
inom Vilhelmina socken ofta är belägen ofvan dess nuvarande skogs- 
gräns. I flera fall ha väl utvecklade kottar anträffats å inom björkskogs- 
regionen förefintliga enstaka granar. Från Klitvallen må exempelvis 
omnämnas fyndet af en dylik kottbärande gran. Vid sidan af denna 
Foto. förf. juli 1906. 
Fig. 7. Döda granar å Vallinsnipen (N:a Gardfjället). 775 meter ö. h. Längst 
till höger en lefvande gran. 
anträffades två 6-åriga fröplantor. Denna gran stod 747 meter ö. h. 
och c:a 80 meter ofvan nuvarande skogsgränsen (se fig. 9). 
Granen bildar i likhet med björken bestånd hänförliga till de två 
hufvudtyperna: hedartade och ängsartade. Den förra typen äger 
inom området den största utbredningen. Dess kännemärke är vanligen 
ett väl utbildadt mosstäcke, fläckvis öfvervuxet af bladlafvar. Ris före- 
komma ymnigt, örter och gräs däremot mera tunnsådda. 
Mossor: hufvudsakligen fHvlocomium parietinum. 
Lafvar: MNephroma arcticum, Peltigere wm. f. 
Ris: Vaccinium Myrtillus. 
