290 F. AMINOFF. 
Örter: bl. a. Mulgedium alpinum, Aconitum Lycoctonwm, Geranium silva- 
Hicum, Melampyrum silvaticum, Trollins europaeus, Viola biflora, Polypodium Dry- 
opleris. 
Ris: (något rikligare än i ängsartad björkskog) Vaccinium Myrtillus 
och vitis idea, Phyllodoce cerulea. 
Där fjälltrakternas granskogar ännu oantastade bevarat sin urskogs- 
prägel äro de i allmänhet vackra typer för ett olikåldrigt bestånd. Alla 
åldrar äro här representerade och försiggår reproduktionen mestadels 
utan svårighet. När ett träd af öfvermognad eller annan orsak faller 
omkull röjer det upp en för föryngring lämplig lucka. Lågan blir så 
ett ypperligt skydd för sedermera spirande plantor, hvilka under den- 
samma erhålla ett värn mot snötryck o. d. 
Tallens växtsätt, uppträdande i bestånd m. m. 
De såsom förut nämndt inom området fåtaliga tallbestånden bil- 
das uteslutande af Pinus silvestris B lapponica (Hn). Denna forms 
karaktärsdrag torde ej här böra relateras. Emellertid vill jag påpeka, 
att den förminskning af barrens längd, som hos granen allenast är en 
följd af ett med högre ståndort öfver hafvet i allmänhet förenadt expo- 
neradt läge, hos tallen är förefintlig äfven där den står i skyddadt läge 
— alltså tydligen en för formen karaktäristisk ärftlig egenskap. För 
utrönande af kottens storlek har jag å tallområdet vid Krutsjön gjort 
en del mätningar och funnit densamma i medeltal äga en längd af en- 
dast 4... cm. och bredd af 2.5 cm. 
Fjällvindens inverkan å tallen yttrar sig förnämligast i ett nedpres- 
sande af längden samt stundom i ensidig utveckling af kronan. Såsom 
en följd af upprepade frostskador å toppskotten är denna sammansatt af 
en mängd med stammen ofta likvärdiga grenar och antar härigenom 
stundom kolossala dimensioner (se fig. 10). Den når ej sällan en bredd 
vida öfverstigande hela trädets Jängd. 
Tallen är för tryggandet af sin tillvaro inom fjälltrakterna uteslu- 
tande hänvisad till reproduktion genom frö, en omständighet som bland 
andra försvårar dess kamp med såväl granen som björken. Dess frö- 
barhetsgräns torde i regel vara att förlägga till dess nuvarande skogs- 
gräns. Så har jag å norra sidan lågfjället Vardo väster om Krutsjön 
funnit fröbara tallar å 585 meters höjd ö. h., d. v. s. vid den höjd, : 
där tallen här ännu är skogbildande. Samma förhållande har jag äfven 
konstaterat vid Skalmodal i Vefsendalen. 
Här liksom annorstädes skjuter tallen i ungdomen hastigare i höjd 
än granen. Så visade sig ett flertal å tallhedar norr om Bergsjön un- 
