1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 
a 
mere viskes, utskilles som storre og mindre draaper, der indeholder den 
granulerte aksecylinder, som ved disse draapers utskillelse opdeles i frag- 
menter. Mellem de mere viskese draaper og den anden del av væsken 
er der en saavidt synlig og ganske smal grænselinje, som antages at be- 
staa av lipoide stoffe. — 
Eftersom degenerationen skrider frem, minker de viskese draaper, 
hvori aksecylinderen ligger, i volum, og det vandagtige stof tiltar i maengde. 
Snart kommer segmentation av myelinskeden, hvis resultat er dannel- 
sen av de karakteristiske ovoider, som NAGEOTTE ferst har set opstaa like 
for sine eine. — Ved at folge hans fremgangsmaate, nemlig taalmodig 
gjennem nogen tid at iagtta de dissocierte nervefibre, som er tat ut av 
en kanin, et par dage efter nervens overskjæring, paa et tidspunkt da 
ovoiderne begynder at dannes, kan enhver gjere det samme. 
Paa de steder, hvor de viskose draaper skilles fra hinanden, falder 
myelinskeden, som her mangler stette indenifra, sammen, og væggene klæ- 
ber til hinanden. Myelinskedens lameller slites over paa tvers, og seg- 
menternes ender lukker sig ved, at væggen paa brudstedet falder ind 
mot centrum og her agglutinerer til en kuppel, og i lepet av et oieblik er 
myelinreret paa den maate segmentert. — Segmentets poler dannes av 
regelmæssige, som oftest sfæriske eller ellipsoide kupler, og segmentatio- 
nen foregaar altid i eller like ved en av de Schmidt .Lantermannske ind- 
sneringer. 
Dette er de væsentlige træk i ovoidformationen. Mens den foregaar, 
kan man hele tiden se den degenererte, kornede aksecylinder ligge som en 
slangebugtet polse inde i ovoiderne. Naar den efter 12—14 dage er for- 
svunden, mister ogsaa ovoiderne sin struktur og omdannes til kuler og 
uregelmaessige fragmenter uten typisk organisation. — (Fig. 1—8.) 
Efter 4 à 5 dage præges billedet av den Wallerske degeneration i hei 
grad av de cellulære elementers forhold i nervefiberen; disse kan vanskelig 
felges i friske præparater og studeres bedst efter fiksation og farvning. — 
I de første 2 dage efter nervens overskjæring, mens aksecylinderen 
og myelinskeden segmenteres, undergaar det Schwannske syncytium kun 
passive forandringer, — forandringer som i ethvert fald at demme efter 
de histologiske billeder er rent mekaniske og avhængige av de nye rum- 
forhold i nervefibrene; den Schwannske kjerne og det perinukleære proto- 
plasma glider ind fra periferien og falder ind i midten av fibrene mellem 
2 myelin-ovoider. (Fig. 1—2.) Ved de Ranvierske indsneringer tiltar og- 
saa protoplasmaet og dækker myelinsegmenternes poler som en kalot, 
mens det Schwannske syncytium forsvinder i den øvrige del av det inter- 
annulare avsnit, hvor det fer dannet et netverk. 
