1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. I3 
vationer av detaljer i nerveregenerationen, paaviste ved den fotografiske 
metode, hvoriblandt de Zidlige, allerede 3—4 timer efter overskjæringen 
stedfindende regenerationsbestræbelser i den centrale stump er de vigtig- 
ste. Dette er senere bekræftet av CaJar. PERRONCITOS konklusioner fal- 
der i det hele sammen med CAJALS og motsiger paa det bestemteste BETHES 
resultater. 
For den monogenistiske teori uttaler sig likeledes LANGLEY og ANDER- 
son, Lucaro samt HALLIBURTON og Morrs, Epmonps, NAGEOTTE, MARINESCO 
og MINEA. 
Paa den anden side har van GEHUCHTEN (1904), ved at gjenta PnıLır- 
PEAUX og VuLPIANs samt BETHES eksperiment med utrivning av n. isch. 
ved dens uttrædelse av bækkenet hos unge hunde (faa dage gamle) og 
dislokation av den perifere stump, fundet, at naar han flere maaneder 
senere irriterte den perifere stump, fik han kontraktion av ben- og fotmusk- 
ler, mens elektrisk irritation av den centrale stump var uten virkning. Han 
konkluderer av dette, at der har fundet sted en autoregeneration i det pe- 
rifere segment. 
En histologisk undersekelse av det intermediære segment mangler, og 
CajaL anfører mot VAN GEHUCHTEN, som mot VULPIAN og BETHE, denne 
mangel som tilstrækkelig til helt at avsvække beviskraften i forsoket, da 
en noiagtig histologisk undersekelse av det intermediære avsnit i tilfælde 
vilde avslert nervefibre, som fra omgivelserne eller fra den centrale stump 
var vokset ind i den perifere stump; dette har CaJar altid fundet i saa- 
danne tilfælder. 
Til forseksobjekt ved mine egne undersokelser over regeneration av 
perifere nerver efter overskjæring har jeg anvendt n.ischiadicus hos 3—4 
maaneder gamle kaniner; nerven er dels overskaaret med en skarp kniv, 
dels avklemt med en arteriepincet. 
Ved den histologiske undersekelse av segmenterne har regenerations- 
feenomenerne fra aksecylinderen interessert mig mest; til at farve denne 
har jeg anvendt Cajars fotografiske metode med reducert selvnitrat efter 
fiksation i alkohol og ammoniak. Impregnationen av nevrofibrillerne med 
reducert selvnitrat har git metodens mester glimrende resultater og har 
desuten med rikt utbytte været anvendt av MEDEA, vAN GEHUCHTEN, Na- 
GEOTTE, Marinesco, LucaRo, DoGiEL, PERRONCITO og andre. Metodens 
brukbarhet maa derfor ansees hævet over tvil, og HENRIKSENS i 1913 frem- 
komne kritik av den er svakt underbygget. HENRIKSEN stetter sin kritik 
veesentlig paa uovererensstemmelsen mellem de billeder, man finder ved 
selvimpregnation, og de, man ser ved anvendelse av andre histologiske 
metoder. 
