1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 21 
grene. De fleste av disse ender i en sortfarvet, pæreformet knop 
(vekstkelle). 
En del av disse nydannede fibriller danner en sleife enten ute i arret, 
eller endnu fer de er kommet saa langt — og vender tilbake med retning 
ind mot centrum, og deres endekelle findes da et stykke oppe i den 
centrale stump sammen med andre nydannede fibriller, som har retning 
mot periferien. | 
De av PERRoNciTO paaviste tidlige regenerationsfænomener fra akse- 
cylindrene i den centrale stump tillægges av PERRONCITO og CAJAL med 
rette en stor betydning. Vi vet, at de Schwannske cellers proliferation 
ferst begynder omkring 6te dag. Og man kan derfor slutte, at disse re- 
generationsfænomener foregaar direkte fra aksecylinderen selv uten. indvirk- 
ning og helt uavhengig av de Schwannske celler, og fænomenet mot- 
"beviser derfor den av polygenisterne hævdede opfatning av aksecylindrenes 
regeneration. 
De fibriller, der vokser ut fra aksecylindrene i det centrale segment 
av en nerve, der er avklemt med en pincet, har ikke passert avklemnings- 
stedet 4 dage efter avklemningen. 8 dage efter avklemningen findes det 
perifere segment tæt gjennemsat av de utvoksede fibriller. De fortsætter 
sig ubrutt og kontinuerlig fra den centrale stump gjennem avklemnings- 
stedet og findes et godt stykke — d. v. s. flere mm. nede i det perifere 
segment, hvor de ligger inde i de gamle Schwannske skeder sammen 
med myelinovoider og oftest utenpaa disse, mens der inde i ovoiderne 
sees sorte eller merkfarvede, granulerte rester av den gamle degenererte 
aksecylinder. 
Disse fra den centrale stump utvoksede fibre, som altsaa findes 1 det 
perifere segment paa Sde dag, d. v.s. lenge for de Büngnerske protoplasma- 
baand har dannet sig, utgjor et andet uomtvistelig bevis for det uholdbare 
| kjede- eller diskontinuitetsteorien. 
7 dage efter overskjæringen findes i den centrale stump en eiendom- 
melig anordning av de utvoksede nevrofibriller i komplicerte fletverk, som 
av CaJar efter opdageren er kaldt Perroncitos fænomen. 
Allerede den 4de dag efter overskjæringen iagttages, at de nydannede 
nervetraade vokser ut mot periferien i steile slyngninger inde i den 
Schwannske skede omkring den gamle aksecylinders perifere ende. I 
sin enkleste form repræsenterer nu Perroncitos fænomen en central 
aksecylinder, der er omviklet av en enkelt, nydannet nevrofibril i en flat 
spiral. Men oftest deltar flere nevrofibriller i dannelsen av spiralen, 
og skruens akse kan dannes av mere end ı nervefiber. Enkelte steder 
ligger vindingerne saa tet filtret ind paa hinanden, at spiralen foran- 
