22 RAGNVALD INGEBRIGTSEN. M.-N. KI. 
dres til et neste, hvor de enkelte fibrillers forlep kun kan skjelnes 
stykkevis. 
De fibriller, som deltar i dannelsen av Perroncito-nestet, ender gjerne 
i en oval vekstknop, og dennes retning er da dels paa tvers av nerven 
d. v. s. 1 spiralens retning, eller den kan vaere kommet gjennem denne 
og har retning mot periferien eller — den har gjort helt om og er paa 
vei tilbake fra periferien. 
Til forklaring av dette fænomen minder PERRONCITO om, at tilbeie- 
lighet til spiraldannelse ikke er sjelden indenfor nervesystemet, og næv- 
ner i denne forbindelse det Vater-Paciniske legeme. Han antar, at fæno- 
menet er et utslag av den under nerveregenerationen ret almindelige ten- 
dens til dannelse av strukturer, som ellers kun findes i nervecentrer og 
endeapparater. 
Lucano forklarer Perroncito-fænomenet ved antagelsen av kemotak- 
tisk desorientering av de voksende fibriller. ^ Cajar derimot antar, at 
en utvoksende fiber tvinges til at slynge sig 1 spiraler paa stedet, 
naar mekaniske hindringer staar iveien for dens fortsatte vekst ut mot 
periferien. 
Mine præparater bekræfter denne anskuelse, idet Perroncito-nesterne 
findes netop paa steder, hvor der er synlige hindringer for fibrillernes 
længdevekst i form av bindevævsdrag, blodkoagler, leukocyter eller en 
langvarig kompression av de Schwannske skeder. (De forekommer i langt 
sterre antal efter overskjæring end efter avklemning.) 
At mekaniske hindringer for længdeveksten oker antallet av Perron- 
cito-nester, har jeg set ogsaa i mine præparater fra nervetransplantationerne, 
hvad jeg senere kommer tilbake til. 
Allerede flere gange har jeg navnt, at de unge voksende nevrofibril- 
ler ender i en knop. Disse knopper er runde eller pæreformige, oftest 
homogene, sorte, undertiden fibrillære eller finkornede, enten ganske smaa, 
saavidt synlige som en liten opsvulmning av fibrillens ende, eller noget 
sterre — optil 7—8 u i tversnit. Av og til finder man, at knoppen, som 
synes at vaere terminal, fra sin anden ende utsender en fin nevrofibril, 
som saa ender i en knop eller i en spids. (Fig. 12.) Disse knopper har 
CaAJAL git navnet vekstkoller. De findes i størst antal, hvor der er hin- 
dringer for fibrillernes utvoksning i længden, og repræsenterer sandsynlig- 
vis et fænomen i fibrillernes vekstmekanisme. 
Denne anskuelse bekræftes ved mine forsek med dyrkning av nerve- 
fibre in vitro, hvorved jeg direkte har kunnet iagtta nervefibrene, mens de 
vokser ved ameboide bevægelser i en terminal knop, som efter fiksation 
