I917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 25 
Kap. 2. Regeneration av nervefibre in vitro. 
En organisme er ded i det eieblik, den opherer at eksistere som indi- 
vid. Men organismens væv og enkelte celler fortsætter at leve endnu i et 
begraenset tidsrum, hvis længde avhaenger dels av ydre faktorer (temperatur, 
fugtighedsgrad) og dels av vævenes differentiationsgrad, saaledes at tiden 
mellem individets ded og vævenes ded er længere, jo mindre differentiert 
vævet er. I dette tidsrum foregaar cellernes stofskifte overmaade langsomt, 
indtil de autolytiske spaltninger begynder, som fer eller senere resulterer 
i protoplasmaets ded. Disse celler og væv befinder sig i denne periode 
i en tilstand av latent liv. Cirkulation og respiration er ophævet, og 
deres stofskifte er, om ikke helt suspendert, saa i ethvert fald sterkt nedsat. 
Men de kadaverese forandringer er endnu ikke indtraadt, eller de er i et- 
hvert fald saa smaa, at de kan avbrytes i sin utvikling, om vævet igjen 
bringes under gunstige livsvilkaar. Begrepet latent liv skyldes CLAUDE 
BERNARD. Men fanomenets forekomst paavistes for ca. 200 aar siden av 
LEEUWENHOEK, som i indterket stev fra gamle takrender fandt smaa dyr, 
der kan terke fuldstændig ind, og dog ved at befugtes med almindelig 
regnvand igjen vaagner til nyt liv. 
Denne form av liv har senere vaeret studert av PAuL BERT, som 
med held transplanterte en rottehale tilbake til sin eier, efterat den i 
flere døgn hadde været konservert hermetisk ved + 12°. Og da den 
franske kirurg OLLIER, hvis eksperimenter den dag idag er menstergyldige, 
paaviste, at kaninperiost, der har vaeret opbevaret paa is i 24 timer ved 
+ 2°, gir anledning til bendannelse, naar det transplanteres tilbake til 
dyret, var dette likeledes en demonstration av latent liv hos disse periost- 
stykker. 
Jeg kan ikke gaa i detalj ved gjennemgaaelsen av det arbeide, som 
er gjort paa dette gebet i de forlepne 60—7o aar siden OLLIER og PAUL 
BERT, men jeg vil nævne de undersokelser, som er utfert med konservering 
av Thiersch'ske hudlapper utenfor organismen. 
WENTSCHER opbevarte Thiersch’ske hudlapper i fysiologiske salt- 
vandsoplesninger av konstant lav temperatur gjennem mange dage og 
fandt, at transplantation lykkedes i flere tilfaelder saavel homoplastisk som 
