26 RAGNVALD INGEBRIGTSEN. M.-N. Kl. 
autoplastisk.  LJUNGGREN opbevarte sine hudlapper i serum og hadde 
ogsaa gode resultater, mens ENDERLENS erfaringer med konservering av 
Thiersch'ske hudlapper ikke var særlig opmuntrende. Muligheten av at 
holde blodkar overlevende in vitro har faat stor interesse, efterat karsuturen 
blev utviklet til en praktisk utferbar operation, og CARREL har selv paa- 
vist, at en kartransplantation kan utferes med godt funktionelt resultat, 
selv efterat karsegmentet paa is har været konservert gjennem uker og 
maaneder. Dette vil si, at intimacellernes integritet ikke lider under 
denne konservering, og at koagulation derfor ikke indtræder efter trans- 
plantation. 
Imidlertid er al slags fri transplantation, selv om den foregaar direkte 
uten nogen konservering, basert paa, at det meste av alt dyrisk væv taa- 
ler en temporær inanition, d. v. s. en avbrytelse av cirkulationen. Tole- 
rancen er forskjellig for de forskjellige organer og er mindre, jo heiere 
organisert vævet er. Men at selv menneskehjertet er ganske seiglivet, 
viser KoULIABKOS opsigtsvækkende eksperiment, hvorunder det lykkedes ham 
ved artificiel cirkulation at faa hjertet til at begynde at slaa, 20 timer efterat 
barnet var dødt. 
Det er derfor ikke overraskende, at celler, som i visse henseender 
allerede inden. organismen nyder en mere fri og uavhængig tilværelse, 
som f. eks. de hvite blodlegemer og spermatozoer, kan leve in vitro 
utenfor organismen gjennem meget lang tid. Allerede Ranvier fandt, at 
koldblodige dyrs leukocyter kunde opbevares paa is i uker og viste 
ameboide bevægelser, naar de saa opvarmedes litt. JorzLy har kunnet 
konservere froskeleukocyter i et helt aar, uten at de mistet evnen til amø- 
boide bevægelser. FLEe1G har vist, at menneskets spermatozoer er ilive 
efter 5—6 dages ophold paa is, og at de endog taaler en avkjeling til 
— 18?C, uten at dette har dødelige følger for dem, og Vorrino har holdt 
tumorceller levende i serum i flere dage utenfor organismen ved legems- 
temperatur. ' 
Disse undersøkelser, saa interessante de er, hadde dog ikke rukket 
længer end til at konstatere muligheten av en overleven av celler 
in vitro. Proliferation av celler utenfor organismen hadde ingen set, saa- 
længe man anvendte serum eller Ringers væske som konserveringsmid- 
del. Multiplikation av celler utenfor organismen, d. v. s. virkelige kulturer 
av væv in vitro, blev først mulig, efterat man fandt paa at anvende lymfe 
som medium. 
Metodens far er den med nervesystemets embryologi beskjæftigede 
amerikaner Ross Harrison. Han paaviste for 8 aar siden, at der fra 
smaastykker av medullarreret av 2 dage gamle froskeembryoner vokste ut 
