38 RAGNVALD INGEBRIGTSEN. 
M.-N. KI. 
Er det da nervefibre eller glia-protoplasma eller begge dele? I min 
første meddelelse om disse kulturer tydet jeg dem uten at ha farvet præ- 
paraterne som nervefibre. Senere undersekelser av farvede praeparater har 
vist, at kun en del av fibrene er nervefibre, mens det overveiende antal er 
£liasyncytium. 
I selvimpregnerte kulturer av cerebellum findes felgende billede: 
Hjernestykkets netverk av sortfarvede nervefibre sees tydelig i dets 
perifere tynde dele, der granser ut til det omgivende plasma. (Fig. 23.) Og 
i enkelte præparater sees de nye i plasmaet utvoksede fibre at danne den 
direkte, ubrutte forlengelse og utvoksning fra en av hjernestykkets fibre. 
Dette anser jeg som bevis for den nyutvokste fibers nervøse oprin- 
delse; denne nervefiber er vokset ut av hjernestykket gjennem plasmaet 
ved ameboide bevægelser i en terminal opsvulmning. I enkelte sølvfarvede 
preparater sees denne terminale opsvulmning meget godt; den har gjerne 
en litt lysere brun farve end fiberen forevrig og har rund eller ovoid 
form med en diameter paa et par u. 
Denne endeknop findes ikke i alle selvfarvede præparater; undertiden 
ender fiberen i en spids, og i ett praeparat ender fiberen vistnok i en liten 
knop, men den dannes sandsynligvis ved en minimal slyngning av traa- 
dens ytterste ende. I sit forlep er disse fibre enten jevnt cylindriske, 
eller de er forsynt med smaa varikositeter. (Fig. 24.) Ingen av dem anasto- 
moserer indbyrdes. I et av præparaterne er det ikke mulig at se fiberens 
forbindelse med hjernestykket ved overgangen i plasma —- sandsynligvis fordi 
den her er dækket og omgit av rikelig prolifererende protoplasma av anden 
natur — der, som jeg haaber at kunne vise, er glia-syncytium. (Fig. 25.) 
I selvfarvede præparater har dette et utseende, som sterkt avviker fra 
de netop beskrevne nervefibre. Forskjellen træder tydelig frem paa ved- 
foiede tegning, som bedre end ord viser syncytiets struktur. (Fig. 25.) Disse 
traade, som ogsaa var vokset ut i plasmaet ved ameboide bevægelser i en 
terminal protoplasmaknop og dernæst blev fiksert og farvet, fer der. var 
indtraadt degenerative forandringer — viser efter selvimpregnation et net- 
verk av anastomoserende, tykke, grove, sterkt kornede traade; de enkelte 
korn er sorte, av litt varierende sterrelse og hænger ikke sammen indbyr- 
des, saa fiberen, trods det, at den i levende live ikke var degenerert, efter 
solvbehandling viser et utseende, der minder om henfaldne nervefibre. 
At dette netverk av kornede, anastomoserende protoplasmatraade dog 
ikke er nervefibre, fremgaar av den fundamentale forskjel mellem deres 
struktur og de fibre, som vi efter det foregaaende vet er nervefibre. Dette 
netverk er heller ikke bindevæv, og per exclusionem kommer man til, at 
det er gliavæv. Nogen 4de mulighet gives nemlig ikke. 
