1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 49 
lelle; de er rikelig forsynt med ovale kjerner og er i det hele tyndere 
end fibrene fra tidligere stadier. (Fig. 32— 35.) 
Rundt mange av de ovale kjerner sees smaa konglomerater av myelin- 
kuler og fettkorn, som er slæpt med ut i plasmaet under fiberens vekst. 
Disse fibre, dannet fra nerver i mere fremskreden degeneration, er ikke 
saa tilbeielige til at forgrene sig og anastomosere indbyrdes; anastomo- 
serne blir stadig sjeldnere, jo længere fremskreden den Wallerske de- 
generation var, for kulturen anlagdes. 
I selvimpregnerte præparater fra disse stadier er fibrene farvet lyst 
brune, og ingen av dem har antat den merke eller helt sorte farve, som 
er karakteristisk for nervefibre (aksecylindre) Der er derfor ingen grund 
til at opfatte dem som saadanne. 
Diskussion : 
Den Wallerske degeneration av de perifere nerver betyder i de ferste 
stadier aksecylinderens og myelinskedens avdeen. 
Fra Ranviers arbeider vet vi, at den hurtighet, hvormed processen 
foregaar, er avhængig av forskjellige omsteendigheter; saaledes forleper 
den hurtigere hos unge dyr end hos gamle, hurtigere ogsaa hos kraftige 
og friske dyr end hos syke, og langt hurtigere hos varmblodige end hos 
koldblodige dyr. Hos pattedyr varierer dens progression i hurtighet fra 
den ene art til den anden inden visse grænser, idet den f. eks. saaledes 
foregaar hurtigere hos kaniner end hos hunde. 
Men i hvert givet tilfælde felger — uanset hurtigheten — det ene 
stadium av degeneration ganske lovmaessig paa det andet, og det hele har 
et ganske typisk forlep, som helt og holdent avviker fra den skjaebne, som 
rammer en nerve i et kadaver. 
De kadaverese forandringer, som foregaar i en nerve ved vanlig stue- 
temperatur, er studert av Ranvier. De er litet karakteristiske og frembyder 
ikke stor interesse. 
MÖNCKEBERG og BETHE undersekte de kadaverese forandringer, som 
forekommer i nerverne, naar kadaveret straks efter døden anbringes i 
termostat av 37?. De fandt, at der under disse omstændigheter indtraadte 
en degeneration av nerverne, som ikke lot sig adskille fra de første sta- 
dier av den Wallerske degeneration, og at degenerationen ikke viste nogen 
progression efter de første 24 timer. 
MÖNCKEBERG og BETHE konkluderte av sine forsøk, at den Wallerske 
degeneration er en proces, der kun kan foregaa i den levende organisme 
eller i den overlevende nerve, idet de gaar ut fra, at vævenes død ikke 
falder sammen med organismens død, og at nerverne i den tid, de over- 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1917. No. 1. 4 
