I9I7. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 53 
ikke formere sig, og dets liv og selvopholdelse er indskrænket til et ganske 
kort tidsrum. 
Den fra gangliecellen adskilte del av en nervefiber er et analogon 
til den kjernelese del av infusionsdyret; begge er viet undergang. Rigtig- 
nok halter sammenligningen deri, at nervefiberen er utstyret med det 
Schwannske syncytium, hvortil ingen paralel findes hos infusoriet; men 
dette syncytium kan dog ikke avvende den skjæbne, som er nervefiberen 
beskaaret, hverken i organismen eller i Ringers væske eller i serum. 
Men anbringes nervefiberen i plasma av legemstemperatur, undgaar den 
myelinklædte aksecylinder de strukturelle forandringer, der ellers er en 
følge av autodigestion. Om det Schwannske syncytium herunder spiller 
nogen rolle, vet vi ikke. 
Den klassiske opfatning av nervefiberens ernæring i organismen var, 
at dette skedde gjennem de Ranvierske indsnøringer, hvor den paa et over- 
maade begrænset sted ikke var dækket av myelinskeden; denne opfatning 
grunder sig paa »Ranviers kors«, der som bekjendt opstaar paa dette sted, 
naar nervefiberen behandles med sølvnitrat; aksecylinderen blir da sort- 
"farvet i et litet stykke paa begge sider av indsnøringen og danner korsets 
lange gren, mens den korte tvergren dannes ved sortfarvning av den 
»bikoniske opsvulmning«. — I motsætning til denne opfatning hævder 
NAGEOTTE, at Ranviers kors er et artefakt, og opstiller som en rimeligere 
antagelse, at nervefiberen — likesom alle nervøse elementer — ernæres 
ved de den adjungerte celler som mellemled d. v. s. gjennem det Schwann- 
ske syncytium. 
Der er endnu for mange huller i vor viden til, at jeg skulde forsøke 
paa at opstille nogen hypotese til forklaring av den uteblivende segmen- 
tation av myelinfiberen i plasma, og jeg vil neie mig med at konstatere 
dette faktum, idet jeg tyder det derhen, at plasma paa en eller anden 
maate virker hemmende paa de autolytiske processer. Det er mulig, at 
det i ferste række er paa denne maate, plasma blir det udmerkede medium 
for dyrkning av celler og væv. Vekst og proliferation av celler og væv 
forutsætter endvidere tilstedevaerelsen av disponibelt surstof i plasmaet; 
dernæst kommer som et vigtig moment fibrinnettet, der tjener de voksende 
celler som stette eller et slags skelet; CARREL og Burrows fandt, at de i 
serum voksende embryonale celler klynger sig til og vokser langs med 
bomuldstraade, som anbringes i serum; Harrison har fundet en lignende 
positiv stereotropisme hos nervefibre in vitro. 
Idet jeg dermed vender tilbake til betragtninger av de celleprolifera- 
tioner, som jeg har paavist fra de tvertavskaarne ender av nervefiberen 
ut i plasmaet, vil jeg minde om, at der ikke kom nogen vekst, medmindre 
