1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 57 
cytium og cellebaand har visse morfologiske træk tilfælles med nervefibre 
— en likhet som selv i plasma, hvor disse protoplasmastrenge ligger frit 
og ganske isolert, kunde muliggjore en forveksling med saadanne. Men 
likheten er kun en rent ytre.  Protoplasmaets indhold av kjerner og 
dets forhold under selvimpregnation viser, at det ikke er nervefibre. 
Mere bemerkelsesværdig er imidlertid den ytre likhet, som findes 
mellem det i plasma utvokste Schwannske syncytium — særlig fra fibre i 
tidlig stadium av degeneration — og det fra cerebellum utvokste gliasyn- 
cytium. Mellem disse billeder er der betydelige overensstemmelser, hvilket 
ikke kan undre, naar man tar i betragtning, at gliavaev og Schwannsk syn- 
cytium er homologe dannelser. 
Konklusioner: 
i. Den Wallerske degeneration, som findes i perifere nerver utenfor 
organismen, naar de opbevares i Ringers væske eller serum av 
legemstemperatur, forekommer ikke i plasma under ellers like om- 
stændigheter. 
Plasma antages at forebygge utviklingen av autolytiske processer. 
Fra normale perifere nerver dyrket i plasma kommer ingen vekst. 
Det samme gjælder perifere nerver, der efter overskjæring er de- 
generert indenfor organismen i optil 4 døgn. 
4. Fra perifere nerver, der indenfor organismen efter overskjæring er 
degenerert i 5 døgn, kommer en vekst av det Schwannske protoplasma 
(samt av bindevæv). I kulturer av nerver i mere fremskreden Wal. 
lersk degeneration kommer der en stadig tiltagende vekst av det 
Schwannske syncytium. Det fremgaar, at støtet til denne proliferation 
gives av den myelinklædte aksecylinders segmentation. 
5. Der observertes aldrig dannelse av nervefibre. 
6. Utvoksningen av det Schwannske protoplasma fra degenererte nerver 
kan i betragtning av nervefibrenes positive stereotropisme danne grund- 
laget for en anatomisk forklaring paa voksende nervefibres orientering 
mot hilus av den perifere stumps centrale ende. 
7. Mellem det i plasma voksende Schwannske syncytium og gliasyncytium 
er der morfologisk likhet. 
