1917. No.I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 59 
et koagel gradvis absorbert og substituert av levende vaev; regeneration 
kommer senere, men er ikke et resultat av transplantatets egne celler. 
Saavidt jeg kan forstaa, uttrykker denne konklusion 2 indbyrdes mot- 
stridende opfatninger, av hvilke den ene, hvis den holder stik, utelukker 
den anden. Hvis degenerationen i transplantatet foregaar akkurat som i 
det perifere avsnit av en overskaaret nerve, da er nemlig transplantatet 
ikke dedt. Ti det perifere avsnit av en overskaaret nerve er ikke dedt. 
Den myelinklædte aksecylinder degenererer og der —- det er sandt, men 
de Schwannske celler der slet ikke, og deres proliferation viser, at denne 
del av nervefiberen netop nu er i live. 
Hverken Huser eller BALLANCE og STEWART skjelnet mellem auto-, 
homo- og heteroplastik. Dette blev først gjort av MERzBACHER. MERZ- 
BACHER fandt i 1905, at kun auto- og homoplastisk transplanterte nerve- 
segmenter degenererte paa vanlig vis, mens der i heteroplastisk overforte 
stykker indtraadte forskjellige regressive forandringer, der resulterte i ne- 
krose. Auto- og homoplastisk transplanterte nervesegmenter overlever 
transplantationen, og i disse finder man en Wallersk degeneration, som 
kun kan foregaa i overlevende nerver; heteroplastisk overferte nervestykker 
der og kan ikke degenerere, men nekrotiserer, og i disse finder man kun 
en ubetydelig, om overhodet nogen, ovoidformation. MERZBACHERS resul- 
tater blev bekræftet ved SEGALES eksperimenter. 
VERGA gjorde i 1910 en række undersekelser herover, idet han dækket 
defekter i nerver med homo- og heteroplastiske materialer. Han fandt, at 
de implanterte segmenter altid indhelte og altid degenererer, og at der fra 
et anatomisk standpunkt ikke var nogen forskjel mellem det homoplastisk 
og heteroplastisk transplanterte stykke. 
I Goreis laboratorium optoges spersmaalet i 1911 av MACCABRUNI, 
som gjorde homo- og heteroplastiske nervetransplantationer. Hans resul- 
tater stemmer overens med HunERs og VERGAS fund, idet han paaviste en 
typisk Wallersk degeneration i begge serier. I centrum av tykke nerve- 
stykker fandt Maccaprunı en del nekrotiske fibre, mens derimot tynde seg- 
menter degenererte komplet uten dette nekrotiske centrum, og forholdt sig som 
den perifere del av en overskaaren nerve. Degenerationsprocessen har et 
langsommere forlep end i det perifere segment av en overskaaret nerve. 
Fra 8de til r4de dag efter transplantationen fandt han proliferation av 
celler med karyokinetiske delingsfigurer inde i de enkelte nervefibre. An- 
gaaende de prolifererende cellers natur og genese ter MaAccasRuwr ikke 
uttale sig med sikkerhet, idet hans praeparater ikke viser, om de er Schwann- 
ske celler eller bindevævsceller. 
