1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. 61 
og da gjerne til skeden for n. ischiadicus, hvor det fæstedes ved suturer 
i evre og nedre ende. Den lokalitet, som blev valgt, har ikke vist nogen 
indflydelse paa transplantatets skjæbne i de første 2— 3 uker efter trans- 
plantationen, som det under disse undersekelser dreier sig om. Kun for- 
saavidt var der nogen forskjel, som der i et par tilfælder av subkutan im- 
plantation kom suppuration, hvilket ikke haendte i de tilfælde, hvor segmen- 
tet transplantertes intermuskuleert. 
Inficerte tilfælder tælles naturligvis ikke med, og de resultater, som i 
det folgende meddeles, er vundet ved undersokelse av de nervesegmenter, 
der blev transplantert til muskelinterstitier paa laaret. Materialet er saa- 
ledes ensartet. 
I hver av de 3 undersekte serier har jeg operert flere dyr og har 
uttat de transplanterte segmenter til histologisk undersekelse med forskjel- 
lige mellemrum efter transplantationen — fra 4—8— 12 optil 19 og 20 
dage efter transplantationen. 
Efter uttagelsen behandledes nervestykkerne efter den foran under kapitlet 
om den Wallerske degeneration omtalte NAGEOTTES metode: fiksation i 
Dominicis vaeske, dissociation med naale, farvning med jernhæmatoxylin. 
En del praparater blev desuten skaaret og behandlet med osmiumsyre. 
Jeg ønsker at præcisere nedvendigheten av at undersoke dissociations- 
præparater. Kun i saadanne er man sikker paa, at en bestemt cellekjerne 
tilhører en bestemt nervefiber, og kun i saadanne præparater kan man tælle 
kjernerne i hver enkelt fiber. 
Jeg skal nu summere mine resultater og gjennemgaa hver av de tre 
paralelle forseksraekker for sig, idet jeg begynder med de 
Autoplastiske transplantationer. (Fig. 39—44.) 
I denne række finder man ved undersekelse av transplantaterne 4 og 
6 dage efter transplantationen et billede, som ikke skiller sig meget fra 
den vanlige Wallerske degeneration. De Schwannske cellekjerner er faldt 
ind mot fiberens centrum mellem 2 myelinovoider; de er kromatinrike og 
omgit av rikelig protoplasma. I enkelte fibre ligger 2 eller 3 ved siden 
av hinanden, hvilket tyder paa, at en multiplikation allerede er begyndt. 
Inde i og mellem myelinovoiderne, som er begyndt at dannes, sees ind- 
vandrede mononukleære celler av en type helt forskjellig fra de Schwann- 
ske celler; de viser fagocytære egenskaper, idet de efterhaanden optar 
fettkorn i sit protoplasma og repræsenterer de samme celler, som NAGEOTTE 
har beskrevet under den Wallerske degeneration som »corps granuleux«. 
De er sandsynligvis lymfocyter. 
