82 RAGNVALD INGEBRIGTSEN. M.-N. Kl. 
Vi skal nu underseke denne statistik for at finde, hvad man kan lare 
av den. Dette er ikke meget, ti man maa stryke den ene observation 
efter den anden som vaerdiles, og av statistikens 32 numere blir der kun 
14 tilbake. Aarsaken til statistikens relativt ringe vaerdi er nu flere. 
For det ferste er der i de fleste — nemlig i 24 — tilfælder anvendt 
heteroplastisk materiale, som vi vet er det mindst skikkede. Dernæst er 
efterundersekelserne ufuldstændige og i mange tilfælder utfert saa tidlig 
efter operationen, at nervefunktion ikke kunde være vendt tilbake, og det 
meddelte resultat kan derfor ikke betragtes som det endelige. 
Dernæst er de kasus, hvor man staar overfor spersmaal om dækning 
av en nervedefekt, slet ikke hyppige, og det falder ikke ofte i en kirurgs 
lod at behandle mere end ett saadant tilfælde; kun Maydl og Kukula, Albert, 
Mayo Robson, Atkinson og Ballance og Stewart har hver gjort 2 nerve- 
transplantationer; de andre kirurger, der har anvendt metoden, har kun 
gjort det en gang. Følgelig har den enkelte operatør hat liten personlig 
erfaring paa dette felt, hvor en fuldstendig undersekelse og et heldig 
operativt resultat forutsætter et noie kjendskap til nervesystemets fysiologi, 
anatomi og histologi. 
Og at de refererte tilfaelder, hvad angaar den tekniske fremgangsmaate 
ved operationen heller ikke er ensartede, fremgaar desuten derav, at den 
ferste frie nervetransplantation paa mennesker blev gjort av ALBERT 1 1876 
og den sidste av JABoULAY i 1911; den forandring og utvikling, som baade 
den operative teknik og vore funktionsprever har gjennemgaat i dette tids- 
rum, er altfor vel kjendt til, at jeg behever at opholde mig derved. 
Vi vet desuten, at den vanlige primære nervesutur ikke uten und- 
tagelse ferer til det forenskede resultat. Det hænder altfor ofte — hvor 
ofte er det umulig at angi — at primær nervesutur utført under de aller- 
gunstigste betingelser, der kunde berettige forventningen om et godt funk- 
tionelt resultat, tvertimot kun bringer skuffelse. 
Det er mulig, at SrorrELs undersekelser over nervestammernes indre 
anatomiske forhold og den opmerksomhet, som man under nervesutur nu 
er nødt til at vie hensynet til en neiagtig adaptation, vil fere til mere ens- 
artede og lykkelige resultater av denne operation, og derved fjerne det 
præg av tilfældighet, som unegtelig har gjort sig gjældende i resultaterne 
av disse indgrep, og som skyldes indflydelse av faktorer, man ikke har kjendt 
eg ikke har kunnet beherske. 
Utfaldet av de nervetransplantationer, der hittil har vaeret utfert paa 
mennesker, har paa samme maate som ved direkte nervesutur i nogen grad 
været git tilfaeldigheten ivold, d. v. s. resultaterne har været influert av fak- 
torer, som operateren ikke kjendte og ikke har forstaat at vurdere. Jeg 
