1917. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. I2I 
blev implantert i defekten. Dette ansaaes at være av betydning for be- 
demmelsen baade av den spontane bevægelighet og muskelatrofien, samt 
forholdet ved elektrisk irritation og det decubitussaar, som efter resektion 
av n. ischiadicus med bibehold av n. peroneus og n. cutan. sure medialis 
dannes paa hælen. 
Efterat jeg paa kaniner hadde gjort 64 resektioner av n. ischiadicus, 
fandtes, at der i alle tilfælder, altsaa i 100 °/,, dannedes et decubitussaar 
paa helen. Saaret begynder at dannes 1i2— 13 dage efter resektionen 
og tiltar i størrelse i de folgende uker, saa det til slut er saa stort som et 
2-kronestykke. Der kunde ikke vaere tvil om, at saaret dannedes paa 
grund av ophævet nerveledning, og siden resektion altid fulgtes av saar- 
dannelse, trodde jeg omvendt at kunne slutte, at kom der intet saar, var 
der heller ikke ophævet nerveledning. Da en del tilfælder av resektion 
med paafolgende auto- eller homoplastisk transplantation ikke paafulgtes 
av saardannelse, antoges, at man kunde bruke decubitussaaret som indika- 
tor for ophaevet nerveledning og dets utebliven eller tilheling som tegn paa 
retablert nerveledning. 
Men senere undersekelser viste, at det ikke er saa enkelt, idet de- 
cubitussaarets dannelse efter resektion vistnok er regelen, men en regel, 
som ikke er uten undtagelser. 
Hos 4 kaniner — 3—4 maaneder gamle seskende av samme kuld — 
' hvorfra jeg til forsek med regeneration i plasma resecerte n. poplitæus, 
kom der intet decubitus. Disse kaniner var usedvanlig kraftige, livlige og 
store dyr, og resektionen influerte meget litet paa deres normale gang. 
Der kom kun en saavidt merkbar peroneuskontraktur, og den vanlige cal- 
caneusstilling uteblev. Paa hælen kom der forbigaaende haaravfald, men 
intet decubitus. 
Dette er tilstrækkelig til at reducere betydningen av decubitussaaret 
som symptom, idet dets forhold til nerveledning er komplicert og uklart, 
og tydningen av dets opstaaen eller utebliven i tilsvarende grad usikker. 
Hvor stor andel lesion av de sensible baner og motoriske baner har i 
dets patogenese, vet jeg ikke. 
Det ligger nar at tro, at fotens calcaneusstilling spiller en væsentlig 
rolle for dets dannelse; hvis ikke, skulde man vente — naar n. cutan. surae 
medialis skaanes — at der ikke kom decubitus. Imidlertid er det jo ikke 
mulig at utelukke, at denne tynde nervegren under avlesningen fra n. popli- 
tæus trods al forsigtighet i visse tilfælder blir molestert, saa dens lednings- 
evne avbrytes. 
BRown-SEQUARD viste, at dannelsen av decubitussaaret paa hælen hos 
kaniner efter gjennemskjæring av n. ischiadicus avhænger av arten av det 
