I9I7. No. I. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. I NERVESYST. OSV. I43 
De repræsenterer en slags autoplastik med et komplicert nervesaar, hvor 
regenerationen maa foregaa under saa abnorme og forvredne forhold, at 
man paa forhaand ikke kan vente sig store resultater. Jeg har ingen per- 
sonlig erfaring i anvendelsen av denne metode, men efter hvad jeg vet om 
nerveregeneration, antar jeg ikke, at der er nogen grund til fortsat prove 
med den. 
Resektion av ben. 
En utvei, som altid staar aapen ved behandling av nervedefekter, er at 
utligne den manglende nervesubstans ved en tilsvarende forkortning av 
ekstremiteten, idet man resecerer et stykke av diafysen. Dette blev gjort 
forste gang av Lóbker i 1884 paa underarmen. Senere er metoden an- 
vendt av TRENDELENBURG, (Riethus) KEEN og KÜTTNER. 
Dette er dog en mutilerende operation, som man i det længste vil 
soke at undgaa. Skyldes nervedefekten en fraktur med paafelgende pseud- 
artrose, ligger det nær at behandle denne ved at resecere saa meget av 
benenderne, at direkte nervesutur muliggjores. Saadan laa forholdene an 
i Keens ene tilfælde. Og bestemmer man sig for at foreta en saadan for- 
kortelse av ekstremiteten, er det selvsagt, at regenerationen av den lam- 
mede nerve ikke kan foregaa med sterre utsigt til et godt resultat end ved 
den direkte forening av de 2 ender. 
Nerve-anastomose. 
Ved nerve-anastomose forstaaes implantation av en lammet nerves peri- 
fere stump ind i en frisk nabonerve, hvor den fæstes i et litet skraasnit 
eller tversnit. Hvis tversnittet gaar helt gjennem den friske nerve, saa 
hele dens centrale ende forenes med den lammede nerves perifere stump, 
har man gjort en nervekrydsning. Hensigten med disse operationer er at 
la den lammede nerve regenerere ved gjennemvoksning av aksecylindre fra 
den friske. 
De første forsek paa en saadan operation blev gjort av FLOURENS 
(1824), som krydset de to hovedstammer i plexus brachialis hos en hane 
med den felge, at der efter en tids lammelse kom koordinerte bevægelser 
i vingen. Rawa krydset peroneus og tibialis med held paa dyr. LawcLEY, 
STEFANI og CUNNINGHAM opnaadde resultater av betydelig interesse ved 
eksperimentelle nervekrydsninger. 
. Manasse sydde paa hunde den perifere ende av den overskaarne 
n.facialis ind i n. accessorius. I 3 av 5 forsek reagerte facialisgebetets 
