144 RAGNVALD INGEBRIGTSEN. 
M.-N. KI 
muskler paa elektrisk irritation av n. accessorius 4 maaneder efter opera- 
tionen. 
KENNEDY eksperimenterte paa hunde og krydset n. medianus og n. ul- 
naris med n.radialis; han undgik kontrakturer og opnaadde fuldstændig 
koordinerte bevægelser av saavel flexor- som extensorgruppens muskler. 
Irritation av n. radialis ovenfor suturen fremkaldte fleksion, irritation av 
n. ulnaris og medianus ekstension, og funktion indtraadte like raskt efter 
denne nervekrydsning som efter simpel gjennemskjaring og sutur. 
FLatou og Sawicki implanterte paa kaniner og hunde den perifere 
ende av den gjennemskaarne n. peroneus ind i n. tibialis.  Peroneusgrup- 
pens muskler atrofierte, men gjenvandt efter nogen tid sin oprindelige kon- 
sistens og funktion. 
Basi. KiLviNGTON, som eksperimenterte paa hunde, har ogsaa her 
ydet vaerdifulde bidrag. Han gjennemskar n. ischiadicus i poplitæa. Efterat 
den centrale ende av n. tibialis var forenet med de perifere ender av baade 
n. tibialis og peroneus, kom der koordinerte bevægelser i samtlige læggens 
muskler, og det samme resultat opnaaddes, om den centrale ende av 
n. peroneus forentes med de perifere avsnit av baade n. peroneus og 
n.tibialis. Ved at tælle aksecylindrene fandt Kilvington et langt sterre 
antal perifert for suturen end centralt og slutter derav, at der paa sutur- 
stedet foregaar en multiplikation av aksecylindrene, idet den enkelte akse- 
cylinder ved suturstedet deler sig og sender en gren til hver av de to 
nerveavsnit. I det heldigste tilfælde av nervekrydsning fik Kilvington fuld- 
stændig restitution 141 dage efter operationen. Kilvington anbefaler me- 
toden til behandling av poliomyelit-lammelser hos bern (hvor den forevrig 
allerede var utfert av Peckham (1900) og senere av Hackenbruch (1903) 
og mange andre). 
Anvendelsen av nerve-anastomose til behandling av nervelammelser og 
nervedefekter er allerede underbygget av betydelige kliniske erfaringer. 
LÉTIÉvANT er den første, der har anbefalt metoden under betegnelsen 
»greffe nerveuse«, men fik ikke anledning til at prøve den selv. Opera- 
tionen utfertes paa mennesker første gang av Despres (1876), som implan- 
terte den perifere ende av n. medianus ind mellem n. ulnaris’ fibre. Pati- 
enten undersektes 2 maaneder senere, men enderesultatet er ukjendt. 
Det næste tilfælde operertes av Gunn og viste ingen bedring efter 3 
maaneder. 
Sick og SÄNGER berettet om det forste heldige utfald av en nerve- 
anastomose. Den perifere ende av den lammede n. ulnaris forentes med 
en lap fra den friske n. medianus. 2 aar og 3 maaneder senere var der 
normal funktion og elektrisk irritabilitet i alle underarmens muskler. 
