154 RAGNVALD INGEBRIGTSEN. M.-N. Kl. 
tion av perifere nerver vil sandsynligvis fele liten opfordring til at gjere 
transplantationsforsok, som efter alt, hvad vi vet om transplantation, vilde 
vare frugteslese, hvis det var rigtig dette, at regeneration av aksecylinderen 
i den perifere nerve foregaar paa stedet i og av den degenererte nerve, 
Ti naar vi fra det sidste decenniums arbeider inden transplantationskirur- 
gien vet, at benvæv, transplantert fra et individ til et andet av samme art, 
som regel avder og kun rent undtagelsesvis overlever hos den nye vert, 
skulde man paa forhaand tro, at det litet vilde nytte at transplantere det 
langt heiere organiserte og mindre robuste nervevæv, og at et transplan- 
tert segment i ethvert fald ikke kunde indskytes i en nervedefekt og her 
bidra til retablering av funktionen ved autokton regeneration av akse- 
cylindere. 
Studiet av de arbeider, der tidligere var gjort over nervetransplanta- 
tion, gav en folelse av uvisshet om betydningen og rækkevidden av denne 
operation, da resultaterne ofte var smaa, undertiden uklare, og alt i alt 
indbyrdes litet overensstemmende; dette gjaldt like meget de forskjellige 
forfatteres anskuelser om transplantatets skjæbne som om dets betydning 
for regeneration og funktion. 
Resultaterne av Ranviers forsok fra 1878 gik i den retning, at auto- 
og homoplastiske transplantater har chancer for at overleve transplantatio- 
nen, idet de gjennemgaar den Wallerske degeneration, mens heteroplastiske 
transplantationer nekrotiserer. | motsætning hertil fandt senere Huber, 
Verga og Macabruni en Wallersk degeneration i heteroplastiske transplan- 
tater, og kun Merzbachers resultater stemmer overens med Ranviers. 
Mine undersekelser over transplantatets skjæbne bekræfter Ranviers 
og Merzbachers fund. I de auto- og homoplastiske transplantater paaviste 
jeg en Wallersk degeneration, der skrider frem paa samme maate, men 
noget langsommere end i det perifere avsnit av en overskaaret nerve; jeg 
fandt proliferation av de Schwannske kjerner og indvandring av fagocyter. 
Efter 20 dage var de Schwannske kjerner i de homoplastiske transplan- 
tater bleke og degenererte, og antallet av indvandrede celler var meget 
stort, — storre end i autoplastiske transplantater og sterre end i det peri- 
fere avsnit av en overskaaret nerve. De heteroplastiske transplantater 
fandtes derimot nekrotiske med svære rundcelleansamlinger. 
Disse resultater forklarer paa den ene side, hvorfor dækning av nerve- 
defekter med heteroplastisk materiale mislykkes, og de viser paa den anden 
side, at der mellem auto- og homoplastiske transplantater, der begge gjen- 
nemgaar den Wallerske degeneration, dog er den forskjel, at homoplasti- 
kerne blir rikeligere rundcelleinfiltrert, og at autoplastikerne derfor ber 
foretrækkes til dækning av en nervedefekt. 
