| 
1917. No.1. UNDERS. OVER REGENERATIONSFORH. 1 NERVESYST. OSV. 157 
antar, at en saadan buket av Schwannsk protoplasma vokser ut fra enden 
av det transplanterte segment ind mot de fra den centrale stumps hilus 
kommende nervefibre, som saa at si indfanges av det Schwannske syncy- 
tium, idet nervefibrene i dettes interstitier finder de bedste fysikalske for- 
hold for sin videre vekst, der mekanisk dirigeres ind mot transplantatet. 
Dette spiller efter min opfatning en ganske passiv rolle under regene- 
rationen. Dets betydning ligger deri, at det danner et stillas med gun- 
stige vilkaar for aksecylindrenes vekst, som i den degenererte nerve efter 
den Wallerske degeneration og dannelsen av de Büngnerske cellebaand 
finder de bedste strukturforhold og — muligens — ernæringsforhold. Da 
der i baade auto- og homoplastiske transplantater indtræder en Wallersk 
degeneration, og da der i begge dannes Büngnerske baand, bydes der 
ogsaa i disse transplantater de unge utvoksende aksecylindre et godt sub- 
strat, hvad de derimot ikke finder i de heteroplastiske transplantater, hvori 
Wallersk degeneration ikke forekommer. 
Mine resultater stemmer her i det væsentlige overens med Forssmans, 
som dog tyder sine fund paa en noget anden maate, idet han antar, at 
den uteblevne regeneration i heteroplastiske transplantater skyldes mang- 
lende positiv neurotropisme. I Forssmans eksperimenter er der dog nogen 
forskjel mellem de forskjellige heteroplastiske transplantater indbyrdes, idet 
kaninens nervefibriller i nogen grad formaar at vokse ind i et nerveseg- 
ment fra en due, men ikke i et fra frosk eller marsvin transplantert stykke. 
Forssman antar, at der fra marsvin- og froskesegmenter utskiles en sub- 
stans, som hindrer saavel granulationsvaev som nervefibre i at vokse ind. 
En bekræftelse av dette tror jeg findes i mine forsek med transplan- 
tation av dræpte heteroplastiske segmenter. Heller ikke i dræpte hetero- 
plastiske segmenter fandt jeg nogen regeneration av nervefibre, men vel 
en rikelig indtrængen av fagocyter. Grunden til den uteblevne regenera- 
tion kan ikke ligge 1 strukturforhold, ti i dræpte homoplastiske segmenter 
er der rikelig regeneration. Den kan heller ikke tilskrives mangel paa 
positivt kemotaktisk indvirkning i almindelig forstand, ti transplantatet var 
rikelig rundcelleinfiltrert. Det er da rimelig at anta, at de heteroplastiske 
transplantater paa forhaand i biokemisk henseende er differente for de ut- 
voksende aksecylindre, saa disse enten ikke kan trænge ind i dem, eller 
opløses efter at være trængt ind i dem; da disse biokemiske forskjellig- 
heter kommer tilsyne saavel i de overlevende som i de dræpte hetero- 
plastiske transplantater, er det sandsynlig, at de forekommer pr:-formert i 
nerven og ikke skyldes en aktiv virksomhet i transplantatets celler. Men 
man maa ogsaa erindre den mulighet, at de talrike indvandrede celler, som 
fandtes i alle mine heteroplastiske transplantater, kan spille en rolle i disses 
