1918. No. 3. PSYKIATRISKE BEM.ERKN. OM SPROGETS OPRINDELSE. 13 
som det forrige, og ved gjentagelse vindes erfaring om det hensigtsmæs- 
sige i bevægelsen. Lidt efter lidt erhverves evelse, det vil sige evne til 
at udfore sammensatte bevægelser, uden at hvert enkelt led i disse kommer 
til bevidsthed. Ogsaa disse sammensatte bevægelsesimpulser associeres ind- 
byrdes i de komplexer, vi kalder handlinger. 
De sanseindtryk, instinkter og forestillinger, som fremkalder eller 
hemmer handlingen, kan man passende ordne i to grupper, nemlig de 
impulsive eller tilskyndende og de prohibitive eller tilbageholdende. 
De impulsive repræsenteres af drifterne, først og fremst af de fire 
kardinaldrifter : alimentationsdriften, detumescentsdriften, kontrektationsdriften 
og fugaldriften, de prohibitive af kontrastforestillingerne, blandt hvilke de 
vigtigste er de ethiske modforestillinger, som kan sammenfattes i budet: 
»Du skal ikke«. 
Nu er store og sammensatte grupper af forestillinger indbyrdes mere 
eller mindre fast associerede, og blandt disse vil der findes baade impul- 
sive og prohibitive. Naar derfor en impulsiv forestilling kommer til be- 
vidsthed, skal der normalt i og med denne ogsaa vækkes en prohibitiv. 
Der opstaar da i sindet en kamp mellem tilskyndende og tilbageholdende 
forestillinger, og udfaldet af kampen beror paa deres indbyrdes styrke- 
forhold. En svag tilskyndende forestilling kan overvindes af en svag mod- 
forestilling, og en stærk tilskyndende kan gjennembryde en endog meget 
stærk modforestilling. Omvendt kan en stærk modforestilling hemme en 
meget stærk drift. Kampen kan forløbe hurtigere eller langsommere. En 
stærk modforestilling kan pludselig gjennembrydes efter at have holdt stand 
i lang tid. Men kampen kan ogsaa holdes gaaende i længere tid, idet 
snart den ene snart den anden forestilling har overtaget i sindet. 
Denne kamp mellem tilskyndende og tilbageholdende komplexer kalder 
vi vilje; og jo flere og rigere sammensatte og betonede forestillingsgrupper 
deltager i kampen, desto fuldkommere er handlingsmotiveringen og desto 
friere viljen. 
Det tør være hensigtsmæssigt, før vi gaar videre, at komme lidt nær- 
mere ind paa spørgsmaalet om den maade, paa hvilken forestillingerne 
associeres. Vi vil herunder kun have den menneskelige mentalitet! for 
eie og saaledes ikke berøre problemet om dyrenes forestillingsassociation, 
noget hvorom man endnu ved temmelig lidet, skjønt studiet af dyrepsyko- 
logien allerede har begyndt at kaste lys over de hoiere dyrs sjæleliv. 
1 Jeg benytter ordet ,, mentalitet" som betegnelse for indbegrebet af de psykiske pro- 
cesser, eller anderledes udtrykt som fællesbetegnelse for sindets funktioner. 
