I4 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
For den menneskelige mentalitets vedkommende maa man skjelne mel- 
lem to forskjellige udviklingsfaser, den prælogiske og den logiske, 
hvilke karakteriserer sig ved hver sin, for den eiendommelige maade, hvor- 
paa forestillingerne associerer. 
Studiet af de primitive folkestammers liv og skikke har lært os, at 
disse stammers hele forestillingskreds og tankegang, deres slutninger og 
domme er vaesentlig forskjellige fra de civilicerede folks!; og da der endnu 
existerer folkestammer, som staar paa det animistiske kulturtrin, har vi lei- 
lighed til at studere den praelogiske mentalitets udvikling fra dette tidlige 
kulturtrin gjennem den totemistiske epoke helt ned til nutiden. 
Den animistiske tid, som efter min opfatning kan antages at begynde 
med menneskets iagttagelse af exspirationen, karakteriserer sig derved, at 
alt det, som omgiver mennesket, baade levende og livlest, personificeres. 
Alt har to naturer, eller, om man heller vil udtrykke det saa, alt er 
dobbeltvaesener sammensatte af to elementer, et legemligt og et sjæle- 
ligt 2. 
Den hele natur er belivet og kan handle, stenen og vandet saavel 
som planter, dyret og mennesket. Enhver handling eller en hvilkensom- 
helst funktion tænkes igangsat af felbare og flytbare kreefter knyttede til 
bestemte substantser, og det enkelte handlende individ opfattes som noget 
passivt, der af udenfor det selv existerende kraefter maa sættes igang paa 
lignende maade som en maskine. Den hele mentalitet beherskes af mystik, 
alt materialiseres og substantsieres. De afdøde personer, der fremstiller sig 
for den dremmende, opfattes som virkelig existerende materielle vaesener, 
der besøger den drømmende, og speilbilledet og skyggen som følgesvende, 
som et alter ego. Man kan vistnok skjelne mellem oplevelser i vaagen til- 
stand og i drømme; men dremmebilleder, illusioner og hallucinationer an- 
sees som ligevaerdige med reelle sanseindtryk, alle har den samme virkelig- 
hed; ja sansebedragene har endog en heiere værdi, fordi de giver med- 
delelser af den sterste, den mest bestemmende betydenhed. 
Individets personlige forestillinger og evner, ja endog de ord, der ud- 
gaar fra dets egen mund, kan blive materielle gjenstande eller væsener, 
som har en tilværelse, der til en vis grad er uafhængig af vedkommende 
individ selv, eller som ialfald ferer et liv udenfor dette. Idet nu alle disse 
til individet bundne og dog halvt selvstændige væsener stilles imellem 
1 Angaaende den prælogiske mentalitet hos primitive folkestammer finder man en udred- 
ning hos L. Lévy-BRuHr: „Les fonctions mentales dans les sociétés inférieures (1910) 
2 Pauz Wixce: Den norske sindssygeret, historisk fremstillet. B. I s. 1 f. 
