26 PAUL WINGE. M.-N. KI. 
Alt efter respirationsorganernes anatomiske bygning muliggjeres en 
mere eller mindre fin nyancering af skriget; og man kan derfor hos de 
heiere dyr iagttage en ret betydelig forskjel i deres skrig. Det synes, som 
om denne evne til differentiation kan eges ved arvede mnemiske engrammer; 
og dette er velisaa fald grunden til, at hundens skrig er saa meget rigere 
nyanceret end dens stamdyrs, schakalens og ulvens. Men menneskets evne 
i saa henseende overgaar langt det maal, som er naaet af noget andet dyr. 
Toneheiden, dens stigning og falden, rhythmen, dens langsomhed og 
hurtighed, spiller en stor rolle; og end bedre kan stemning, begjær og 
forset gives udtryk, naar modulationen udvikles i retning af primitiv musik. 
Lokken og advarsel kan da gives paa en forholdsvis fuldkommen maade, 
og kommer saa artikulerede lyd til, sker der et mægtigt fremskridt, selv 
om der endnu kun kan frembringes enkelte interjektioner. 
LE 
En række af de muskelbevægelser, der spontant fremkommer som led 
i affekternes symptomkomplexer, kan med vilje efterlignes; og vi kan saa- 
ledes foretage handlinger, som i sterre eller mindre grad ligner affektens 
motoriske fænomener. Ogsaa dyrene er istand til at foretage saadanne 
handlinger, men for mennesket frembyder der sig i saa henseende langt 
rigere muligheder. 
Naar man bortser fra hjertet, kan jo saagodtsom alle de bevægelser, 
der udføres af de tverstribede muskler, efterlignes. 
De villede muskelbevzgelser, som efterligner de undes 
akute affekter indtrædende kramper, kalder vi primære ge- 
bærder; og da ogsaa de kramper, som fremkalder lyd, navnlig skrig, 
kan efterlignes, kan vi skjelne mellem lydlese og lydende gebaerder !. 
Da de primære gebærder er efterligninger af visse bestemte kramper, 
som spontant udleses af hver sin affekt, kan de benyttes som meddelelses- 
middel, idet de underretter om den gebaerdendes virkelige eller simulerede 
affekttilstand og saaledes indirekte ogsaa om de af denne fremkaldte hand- 
linger. Paa en saa meget fuldkomnere maade kan dette naturligvis ske, 
naar man faar til hjælp de sekundare gebærder (det vil sige tillærte 
muskelbevægelser, som ikke efterligner affektkramper), hvilke ogsaa kan 
være saavel lydlese som lydende (skrig, klappen i hænderne o. s. v.). 
1 I mangel af et mere betegnende ord bruger vi her ,gebærder“ i en udvidet betyd- 
ning. 
