1918. No. 3. PSYKIATRISKE BEM/JERKN. OM SPROGETS OPRINDELSE. 29 
modulationer — af forskjellige stammer uafhængig af hverandre kan være 
tillagte lignende betydning. 
Naar vi her taler om ordenes sproglige betydning, pligter jeg meget 
skarpt at fremhæve felgende: Vi kan paa det heromhandlede udviklings- 
trin ikke skjelne mellem enkelte ord, ordklasser eller sætninger, ligesaalidt 
som vi kan tale om ordfeining. Vi forstaar derfor ved »ord« kun en 
artikuleret lyd eller en gruppe af saadanne, hvorved man kan give eller 
modtage en meddelelse. Naar vi taler om ordenes betydning, mener vi 
ikke begrebsmæssig betydning, men kun en lydsproglig betegnelse for 
gjenstande, fornemmelser og stemninger, Paa den heromhandlede tid staar 
jo endnu mentaliteten paa et meget tidligt praelogisk standpunkt, og paa dette 
trin kan der ikke foreligge begreber, og altsaa heller ikke finde nogen be- 
grebsmaessig association sted. Ord som betegnelse for begreber kan først 
tilveiebringes, naar den logiske mentalitet har gjort sig gjeeldende, det vil 
sige paa et udviklingstrin, da sproget allerede er naaet langt udover det 
protoglossiske stadium, vi her behandler. — Begreberne dannes som oven- 
for bemaerket i og med sprogets fremadskridende udvikling. 
Skjent de lydlese og lydende gebærder, navnlig skriget, antagelig 
lange har holdt sig som det vigtigste meddelelsesmiddel, medens de arti- 
kulerede lyd blot har spillet en sekundær rolle, kan der dog neppe være 
hengaaet noget langt tidsrum, fer disse lyd for enkelte formaals ved- 
kommende har vist sig gebzerderne i den grad overlegne, at de helt har 
fortrængt dem. 
Er samfundsorganisationen naaet udover de ældste stadier, maa ferst og 
fremst de enkelte personer, men dernæst ogsaa de vigtigste redskaber og hus- 
behov gives navne. En af de væsentligste fordringer til et personnavn er 
imidlertid den, at man ved hjaelp af dette skal kunne tilkalde et bestemt individ, 
selv om dette ikke kan sees, f. ex. fordi det er merkt, og af et redskabsnavn 
maa det ogsaa kraeves, at man med dette skal kunne forlange gjenstanden 
tilbragt, selv om denne ikke kan sees; men denne fordring kan ikke op- 
fyldes uden anvendelse af artikulerede lyd. Idet nu disse lyd benyttes til 
navngivning, faar de et stadig længere forsprang for de lydende ge- 
bærder; men den afgjerende seir over disse vinder de formentlig først, 
efterat tegnekunsten allerede var tagen i brug som meddelelsesmiddel !. 
1 Vi kjender fra totemistiske Indianerstammer en ret fuldkommen billedskrift, som synes 
opkommen derved, at man har villet feste paa et fast underlag de flygtige tegninger, 
som man tidligere havde neiet sig med at gjore i luften. 
Wunpr meddeler i „Die Sprache" B. I s. 233 en saadan billedskrift. 
