1918. No. 3. PSYKIATRISKE BEMÆRKN. OM SPROGETS OPRINDELSE. 33 
Imidlertid er der kommen rapport istand mellem profeten og tolken; 
og eftersom samme scene gjentager sig under paafelgende moder, lærer 
baade profeten, tolken og flere andre af forsamlingen at forstaa det hellige 
sprog. Efterhaanden bliver en storre del af kredsen delagtig i vis- 
dommen, og det guddommelige sprog lyder ogsaa, naar flere eller færre 
af kredsen kommer sammen, selv om profeten ikke er tilstede 
Kredsen har saaledes lagt sig til en række lydende gebærder med 
artikulerede lyd, i hvilke den lægger en mening, paa lignende maade som 
uoplærte døvstumme lægger mening i sine lydløse gebærder. 
Der er saaledes nydannet et slags sprog eller vel rettere en proto- 
glossa. 
Den religiøse affektive glossolali, som vi nu kortelig har skitseret, er 
kjendt helt fra Oldtiden!, og for os er Heraklits udsagn om det delfiske 
orakel meget oplysende. Han siger nemlig: »ó &vaë, of to uavreiov éore 
TO iy Jehpois, ovre A£yet ovre xouztret GÀÀG Omuaiveıs?. Det vil sige: Pythia 
taler ikke et for enhver Hellener forstaaeligt sprog, men guden giver gjennem 
hende meddelelser, som kun kan forstaaes af de indviede. Pythia har under 
exstase med bevidsthedsomtaagning glossolaleret, og presten har fortolket 
hendes tale og oversat den i klingende hexametre. 
Som bekjendt omtales den affektive glossolali paa flere steder i Det 
nye testamente som en naadegave, der meddeles de troende under exsta- 
tiske tilstande, I »Apostlernes gjerninger« 2det kapitel skildres saaledes 
den første pintsefest, under hvilken mange af de tilstedeværende befandt 
sig i hallucinatorisk forvirring? og glossolalerede #, 
Der var ogsaa fremmedt udlændinger, som mente i glossolalien at here 
sine egne modersmaal — et ogsaa for vor tids religiese glossolali vel kjendt 
fænomen. 
Apostelen Paulus, der selv drev glossolali, har meddelt oplysninger af 
stor interesse for bedømmelsen af dette symptoms væsen. I sit første brev til 
Korintherne (kap. 12 v. 4—10) opregner han nogle yaoiouara (naade- 
gaver), og en af disse benævnes »yévy yAwoowv« (sproglavning), en anden 
»&gunveia yhkwoowv« (sprogtydning) — altsaa netop de to »evner«, 
der konstituerer den affektive glossolali I samme brevs r4de kapitel 
omtaler Paulus noget udferligere glossolalien og bemærker (v. 2—4): 
Se herom FEE: ,Zungenreden“ i Herzog-Hauck: Realencyklopädie für protestantische 
Theologie und Kirche (1908). 
Guddommen, hvis orakel er i Delfi, hverken taler eller skjuler, men giver tegn (varsler). 
De herte lyd fra himmelen som under et uveir og saa „ildtunger“ sætte sig paa de 
tilstedevaerende. 
Jeg har ikke kunnet finde paa en korrekt oversættelse til dansk af det græske udtryk 
yhooous hakeıv. 
Vid.-Selsk, Skrifter. I. M..N. Kl. 1918. No. 3. 3 
