1918. No.3.  PSYKIATRISKE BEMÆRKN. OM SPROGETS OPRINDELSE. 39 
mulighed for frembringelsen af andre artikulationer end de aller letteste, 
det vil sige, de som dannes i mundhulhedens forreste partier. 
Til spergsmaalet om forklaringen af de vanskelig artikulerbare lyds 
forekomst under glossolalien kommer vi strax naermere tilbage. 
Vi skal derefter gaa over til omtalen af den psykopathiske sprogdan- 
nelse under affektfrie intervaller. 
Under flere sindslidelser indtræder der ogsaa under relativ ro uden 
bevidsthedsomtaagning faser, i hvilke patienten beherskes af trang til at 
snakke, særligt til uafladeligt at gjentage enkelte ord eller korte sætninger, 
hyppigst meningslese ramser, i hvilke der ofte optages enkelte omdannede 
eller helt nydannede ord (verbigeration)!; og ikke sjelden kastes ordene 
om hverandre i kaotisk uorden (ordsalat). 
De omdannede eller nydannede ord er dels lavede for leiligheden og 
strax forglemte, dels er de fæstede i erindringen og stadigt gjentagne. I 
sidste fald kan de af patienten tillægges betydning og optræde i saavidt 
stor mængde, at der indtraeder inaffektiv glossolali. Ikke sjelden tror baade 
patienten selv?, at glossolalien (saavel den affektive som den inaffektive) er 
et virkeligt existerende sprog f. ex. hebraisk, kinesisk, tysk eller engelsk, 
og giver den navn efter dette sprog. 
Hyppigst forefindes dette fænomen under paranoid dements, men det 
kan ogsaa optræde under andre tilstande. Grunden hertil er efter vor op- 
fatning ikke vanskelig at forstaa. 
Som ovenfor bemærket begunstiger den prælogiske mentalitet i og 
for sig udviklingen af glossolali, og den paranoide dements udmærker sig 
netop fremfor de evrige sindssygdomme ved denne mentalitet; og hertil 
kommer, at glossolali let og naturligt indfeies i denne sygdoms hele symp- 
tomkomplex. Disse syge beherskes nemlig af vrangforestillinger om at 
være miskjendte eller forfulgte storheder. Forfølgelsen tænkes hyppigst 
iscenesat ved forskjellige mystiske overnaturlige midler og paavirkninger, 
og storhedsidéerne er sammenvævede med religiøse og sexuelle forestil- 
linger samt begjær. De syge er profeter, Guds store talsmænd paa jor- 
den, eller de er ialfald overmennesker, der venter paa sin storhedstid. I 
almindelighed er de ogsaa hallucinerede, navnlig for hørselen. 
Til brug for formuleringen af sine vrangforestillinger trænger de et 
ordforraad, som de ikke forefinder i noget kjendt sprog, fordi de normale 
1 Evensen meddeler i sin bog ,Dementia præcox" s. 116 exempler paa saadanne ramser. 
2 Tildels ogsaa hans omgivelser. 
