lis Ad. Moberg. 



liber einer liorizoïitalen rotirendcn Kupferseheibe sich befindet.. Nehmen wir 

 an, die Ströme, welche den Mag-neten bilden, hätten eine solclie Richtung', 

 dass sie an der unteren der Platte zugekehrten Seite des Stabes von der 

 Linken zur Rechten gehen und dass die Scheibe in der Richtung- der Pfeile" 

 (medsols) „gedreht werde; so wird der eben besprochenen Erfahrung zufolge 

 der Pol a Ströme induciren, welche von der Mitte der Scheibe zum Rande, 

 der andere Pol aber solche, welche vom Rande nach der Mitte gehen, kurz, 

 es wird ein System von Strömen indncirt, Avie es Fig. darstellt. Die Rück- 

 wirkung dieser Ströme auf die Nadel bringt aber die oben besprochene Ro- 

 tation derselben hervor." Det är likväl klart att, i fall magnetens strömmar 

 på undre sidan gå ifrån venster åt höger, dess norrpol måste vara riktad åt 

 observatorn eller befinna sig öfver den dol af skifvan, som rör sig från hö- 

 ger till venster, i hvilket fall enligt nämnda lag under magnetens norrpols- 

 hälft induceras en ström från periferin åt centrum samt uiuler den motsatta 

 sydpolsändan en dylik från centrum till periferin, således ifrån den obser- 

 verande personen gående, hvilken borde genom sin återverkan på magnaten 

 föra dess norrpolsända icke åt venster, såsom skifvan röres, utan åt höger 

 emot skifvans rotation. Hufvudmisstaget finnes sålunda ligga i det anta- 

 gande, att strömmarne i undra sidan af en fritt sväf\'ande magnet skulle gå 

 ifrån vester åt öster. 



Samma misstag har äfven Hessler (Lehrbuch der Physik) låtit falla 

 sig till last, då han antager att vid medsolsrotatioii den fritt sväfvande mag- 

 netnålens undre strömmar vid norrpolen öfverensstäumia med skifvans rörelse- 

 riktning. 



Föranledde antingen af det otillfi'cdsställandc uti de förklaringar af i 

 fråga \arande fenomen, hvilka stödja sig på nyss anförda lag, eller endast 

 för att dervid tillämpa en allmännare princip för bestännnandet af inducerade 

 strömmars riktning hafva åtskilliga nyare författare begagnat en annan, den 

 s. k. Lenz' lag. Denna, som ordagrannt lyder: „öy/< en mclallisk ledare 

 rör sig i granskapef af en galvunisk ström eller en magnet, sä uppväckes 

 i honom en galvanisk ström, som eger en sådan riktning, att han hos den 

 hvilande tråden skulle hafva åsladkornmil en rörelse, som vore fullkomligen 

 motsatt den här åt tråden gifne, förutsatt att den hvilande tråden vore rör- 

 lig endast i rörelsens riktning och den deremot motsatta'-', ') är visserligen 



') .,Wenn sicli ein metalliscliei' Leiter in An- Niilie eines galvüiiisclien Stroms oder ei- 

 nes Magnets bewegt, so wird in iiini ein galvanischer Strom erregt, der eine solche Kicli- 

 tung liat, dass er in dem ridienden l)ralit(^ eine Ucwegnng iiervorgebraeiit luitte die der 



