120 Ad. Moberg. 



ström, till parallelism med hvilken den deruuder befintliga radien af skifvau 

 vrides, går ifrån O till V, och den genom vridning uppkomna .strömmen bör 

 gå, så vidt möjligt är, åt motsatt håll) och magnetnålens deklination äfven 

 dermed öfverensstämmer, så torde det blifva så mycket svårare att förklara 

 h vårföre i ställningarne 3 och 5, der magnetströmmens direktion och således 

 dess förhållande till skifvans rörelse är densamma som i 1, den inducerade 

 strömmen går ifrån N till S, eller hvarföre den i ställuingarne 4 och 6 går 

 ifrån S till N, oaktadt magnetens strömmar äro riktade från V till Ö. En 

 lag för inducerade strömmars riktning borde dock angifva något förhållande 

 till eller beroende af de inducerande strömmarnes, hvilket här icke är fallet. 

 Ehuru ofvananförda regel sålunda eger en god praktisk användbarhet vid 

 bestämmandet af de inducerade strömmarnes riktning, innebär den dock i 

 theoretiskt hänseende intet annat än att vid skifvans rotation en sådan radial 

 ström deri induceras, att densamma föranleder den rörliga magnetnålens po- 

 lers af^'ikning från magnetiska meridian åt det håll skifvan under dem rote- 

 rar, eller med andra ord: magnetnålen åtföljer skifvans rotation derföre att 

 derigenom uppstår en inducerad ström, som tvingar den att åtfölja skifvans 

 rotation. 



De föri^ittare, som, antingen med åberopande af denna Lenz's lag el- 

 ler icke, förklara rotationsmagnetismens fenomen härröra af radiala elektri- 

 ska strömmar, hvilka skulle komma att uppstå i skifvan genom magnetnålens 

 vridning åt det mot skifvans rotation motsatta hållet, hafva vid doina för- 

 klaring, som deriverats ur sjelfva det faktum, hvilket skulle framstå såsom 

 en nödvändig följd af något förut gifvet, varit nödsakade att förutsätta eller 

 taga till utgångspunkt för densamma en rörelse, som i intet fall här eger 

 rum, nemligen en rörelse hos magneten i motsatt riktning mot dess verkliga 

 eller skifvans, ehuru det likaså gerna kunnat heta att vid ledarens (skifvans) 

 rörelse induceras deri en radial ström, hvilken så mycket som möjligt går 

 i samma riktning som den i magnetnålen, så vida ju denne föres med åt 

 det håll skifvan roterar. Men då man måste tänka sig den inducerade ström- 

 men såsom ett föregående eller orsak till afvikningen, så kan man ej antaga 

 denna sednare såsom bestämmande strömmens riktning. Ej heller öfverens- 

 stämmer detta antagande riktigt med förhållandet emellan strömuiarne i ställ- 

 ningarne 1 och 2, ty der kan den inducerade strömmens riktning lika väl 

 anses motsatt den inducerandes. Och månne icke i sjelfva verket, enligt 

 Lenz' lag och experiment 2, den inducerade strömmen i skifvan alltid borde 

 blifva motsatt den inducerande magnetströmmen, vare sig nu att magnetnå- 

 len eller skifvan vrides antingen åt höger eller venster? Detta kan dock i 



