122 Ad. Mobekg. 



Andra författare hafva deremot härledt och förklarat magnetnålens ob- 

 serverade afvikniug- icke ur de radiala, utan såsom förklaringsgrund antagit 

 tangentiala strömmar, som skulle induceras af den på magnetens undre sida 

 cirkulerande magnetströmnien. Förklaringen blifver i detta fall ganska myc- 

 ket enklare, nemligen den, att på den del af skifvan. som i hvarje moment 

 närmar sig till magneten en ström af motsatt riktning mot magnetens, så- 

 ledes repellerande denna, induceras, på den andra sidan deremot, som aflägs- 

 uar sig, en ström i sanuua riktning och derföre attraherande magneten. Dessa 

 strömmar verka sålunda fullkomligt oberoende af magnetens olika ställningar 

 alltid på samma sätt och motsvara deruti till alla delar de observerade feno- 

 menerna. Man kunde derföre härmed anse problemet löst och de motsägel- 

 ser, hvilka de radiala strömmarne medföra, på ett i alla hänseenden tillfreds- 

 ställande sätt undanrödjade. 



Härvid uppstår likväl den fråga: på h vilken grund bafva dylika tan- 

 gentiala strönunar blifvit antagna och kan deras faktiska existens ådagaläg- 

 gas? Tillvaron af de radiala strömmarne hafva Faraday och andra efter 

 honom konstaterat, men något experimentelt bevis för verkligheten af de 

 tangentiala har åtminstone icke jag påträffat. Anmärkas kan visserligen att 

 i och med de under magneten i radial riktning gående strömmarne äfven 

 tangentiala fortsättningar af desamma måste antagas, och således ingenting 

 hindrar att, om man så vill, dérivera magnetnålens afvikelser från dessas 

 inverkan. Men att detta, hvilket nog tyckes hafva föresväfvat åtskillige af 

 dem som omtalat de tangentiala strömmarne, icke låter sig göra, synes deraf 

 att i ställningarne 1 och 2 dessa strömmars riktning blifver alldeles motsatt 

 den, hvilken nyssnämnda théorie antager. Dessutom är härvid icke fråga 

 om fortsättningar eller förgreningar af de radiala strömmarne, utan om ur- 

 sprungligt och oberoende af dessa inducerade tangentiala strömmar. 



Låtom oss nu i korthet granska framställningen af orsakerna till detta 

 fenomen hos åtskilliga af de författare, som antaga denna förklaringsgrund. ') 



') Såsom de förste ibland desse borde väl Nobili ocli Antinori (Xouvelles expérien- 

 ces eleclromagncliques Ann. de däm. et de phys. T. L. p. 290) anföras. Men deras för- 

 klariug är nästan ingen. Den lyder: „Supposons que le cylindre vertical, que nous venons 

 d'examiner, fût mobile autour du centre de rotation du disque; en ce cas qu'arriverait-il? 

 Il e.\iste en s, s, s des forces d'attraction vers lesquelles il est attiré, et il y a en h, ?2, n 

 des forces répulsives qui le poussent vers ce même côté. C'est donc par là qu'il sera en- 

 traîné dans la rotation, et il le sera par le concours réuni des deux espèces de forces qui 

 se développent sous lui. — Il n'est pas besoin des plus longs éclaircissemens pour le cas 

 ordinaire des aiguilles horizontales. L'ert'et est doublé par les deux pôles qui subissent tous 



