Om maynetinduktion i roterande metallskifvor. 127 



wird." Detta läte visst säg-a sig', om man eg:de något experimentelt bevis 

 för tillvaron af en inducerad ström gående i den riktning-, hvari antingen 

 den inducerande strömmens ledare eller den, i h vilken den inducerade ström- 

 men skall uppstå, röres, så att beg-ge strömmai'ue derjemte blefve parallela 

 med hvarandra, men något exempel på ett dylikt förhållande torde ännu icke 

 hafva blifvit konstateradt, utan alltid hafva rörelsens och den deraf induce- 

 rade strömmens riktningar varit olika. ') 



Då således de förklaringar, som blifvit gifna öfver rotationsmagnetisraens 

 fenomener eller de i roterande metallskifvor genom magnetinduktiou fram- 

 bragta elektriska strömmar och deras återverkan på den inducerande magne- 

 ten, antingen i vissa liänseenden äro otillräckliga eller ock helt och hållet 

 sakna stöd af bevisande expérimenter, har jag för en närmare utredning af 

 verkliga förhållandet dernied ansett det vara nödvändigt att i främsta rum- 

 met söka experimentelt afgöra huruvida de härvid verksamma inducerade 

 ströunnarues riktning är liufvudsakligen radial eller tangential, samt sedan 

 bestäunua förhållandet emellan deras, rörelsens och magnetströmmarnes di- 

 rektioner. 



Den förstnämnda undersökningen är icke underkastad särdeles stora svå- 

 righeter. Att radiala strömmar verkligen induceras, är så tillräckligeu ådaga- 

 lagdt af Faraday och alla dem, som efter honom anställt försök härmed, 

 att något ytterligare bevis för deras existens säkerligen icke behöfves. En- 

 dast tvifvel derom, huruvida de ensamme kunna utöfva den observerade ver- 

 kan på magneten eller om dcrföre äfven strömmar i tangential riktning äro 

 absolut nödvändiga och således äfven måste uppstå, kan ännu komma i fråga. 

 Man har visserligen icke helt och hållet förbisett denna sida af saken, men 

 resultatet af undcrsökningarne åt detta håll är dock ännu tvetydigt, hvilket 

 tillräckligt framstår ur de i det föregående anförda olika förklaringssätten. 

 De i fråga varande försöken hafva bestått deri, att radiala inskärningar gjorts 

 i den roterande skifvan, Inarigeiiom dess kontinuitet i tangential riktning 

 blifvit i större eller mindre mån upphäfd. I\Ien följden deraf har varit att 

 inverkan emellan skifvan och magneten derigenom blifvit mer eller mindre 

 förminskad, eliuiu icke tillintetgjord, hvarföre denna omständighet kunnat 

 anföras såsom stöd för hvarder? åsigten. Sålunda heter det hos W i e da- 

 man n^), vid beskrifningen öfver Faradays experiment: „Bestände die 



') Jfr. Faraday Expérimental researches in Eleclricity etc. (110, 262). 

 2) L. c. II, p. 715. 



