Om magnetinduktion i roterande metallskifvor. 131 



men endast kan tillskrifvas de inducerade radiala eller diametrala strömmar- 

 nes återverkan på magneten. 



För bestämmandet af dessa inducerade radiala strömmars riktning i för- 

 hållande till de inducerande magnetströmmarnes och skifvans rörelses direk- 

 tion kunde nu visserligen den ställning, som den horizontala magneten an- 

 tager, anses tillfyllestgörande, men till säkrare kontroll och närmare utred- 

 ning deraf beslöt jag mig för begagnandet af den äfven förut använda me- 

 thoden att förena tvenne punkter på den roterande skifvan förmedelst ledning 

 till en känslig galvanometer. Detta skedde sålunda att på den ofvanomta- 

 lade hela kopparskifvan af 0,375 meters diameter fingo släpa tvenne vid träd- 

 ramen fastade kopparfjädrar, hvilkas ena ända kunde sättas i beröring med 

 skifvan på hvilket afstånd från dess medelpunkt som helst och hvilkas andra 

 ända förenades med ledtrådarne till en Nervänders tangentbussol. Sedan 

 jag genom skifvans kringvridning både med- och motsols under flere olika 

 ställningar af fjädrarne öfvertygat mig om att ingen på denna galvanometer 

 märkbar ström dervid uppstod hvarken genom friktionen (uppvärmning) eller 

 jordmagnetismen '), lades med den bredare sidan emot och ofvanpå glasskif- 

 van och således på ett afstånd af 1 6 mm. ifrån kopparskifvan den i det före- 

 gående nämnde magneten af 0,193 meters längd och 174,6 gramms vigt. Då 

 det icke gerna kan betviflas att ursprunget till de inducerade strömmarne 

 bör sökas på den radie af skifvan, som befinner sig under magneten, så 

 torde man med skäl kunna antaga att den ström, h vilken ifrån tvenne punk- 

 ter deraf fönnärkes genomgå galvanometern, utgör en fortsättning och icke 

 en förgrening af den, som under magneten genomgår afståndet emellan de 

 af fjädrarne berörda punkterna af skifvan, eller med andra ord, är till sin 

 riktning motsatt den, som emellan samma punkter genomlöper galvanometer- 

 tråden, så att om bussolen utvisar en ström ifrån punkten a till b; ström- 

 men i skifvan sannolikt går från b till a. Deremot anser jag ett sådant an- 

 tagande alldeles icke vara berättigadt för andra radier, ty galvanometertrå- 

 den kan i det hela ej anses för annat än en utvidgning af skifvan, och i 

 denna måste väl, om man undantager den under eller närmast till magneten 

 befintliga delen, strömmen fullborda sin cirkulation på hvardera sidan derom 

 öfverallt i samma riktning motsatt den förra, så att de strömmar, som ge- 

 nomlöpa samma sida af skifvan, utgöra endast förgreningar af samma ström. 



') För att undvika dessa inverkningar, hvilka möjligen kunnat förvilla omdömet, an- 

 vändes ingen amalgamation af beröringarne emellan fjädrarne och skifvan. Deremot rensku- 

 rades och putsades beggedera sorgfälligt för hvarje serie af försök, som anställdes. 



