132 Ad. Mobekg. 



Förenas derföre tvenne punkter af skifvan på samma sida om magneten för- 

 medelst galvanometertråden, så kan man icke af strömmens riktning i den 

 sednare drag-a någon annan slutsats än den, att strömmen i skifvan emellan 

 dessa punkter sannolikast eger samma riktning som i tråden, dock måste 

 detta naturligtvis äfven vara beroende af deras läge relativt till magneten. 

 Ty genom dessa tvenne punkter kunna gå så väl successiva delar af samma 

 ström, som skärskilda förgreningar deraf af olika styrka, och ehuru dessa 

 sednare hafva samma riktning, åstadkomma de likväl ett utslag på galvano- 

 metern, fastän i sjelfva verket ingen ström i skifvan går emellan de begge 

 berörda punkterna. Denna omständighet torde vara tillräcklig att förklara 

 de olika uppgifter man finner om dessa strömmars förlopp, äfvensom hela 

 undersökningen deraf betydligt försvåras, emedan man aldrig med full sä- 

 kerhet kan af strömmens riktning i galvanometern sluta till dess lopp i skif- 

 van. Hufvudsaken förblifver dock emellertid att utreda riktningen af den 

 under magneten inducerade strömmen, hvilken sedan naturligtvis åt ömse si- 

 dor derom äfvensom genom galvanometern fullbordar sitt kretslopp. 



Resultaterna af de anställda försöken voro, i förutsättning att strömmen 

 i skifvan emellan de berörda punkterna eger motsatt riktning mot den af 

 galvanometern utvisade, följande : 



A. Den ena kopparfjädern (a) sattes i beröring med skifvans 

 medelpunkt, den andra (b) med dess sydliga rand på ett afstånd 

 af 6 mm. från yttersta kanten. 



Magneten lagd horizontelt och i magnetiska meridian, med sin nordpol 

 vänd åt norrr och med N:ändan rätt öfver skifvans sydkant, flyttades små- 

 ningom längsutmed den igenom a och h gående diametern, 1 centimeter i 

 sänder. Den vid skifvans rotation medsols i) (schraubenrecht) i densamma 

 inducerade ström gaf vid dessa lägen nedanstående maxima af afvikning hos 

 bussolens magnetnål. 



) För åstadkommande af en så likformig rotationshastighet som möjligt, användes i 

 alla dessa försök medsolsrotation af skifvan, hvilken drefs af en med handkraft i rörelse satt 

 centrifugalmaskin; likväl gjordes esomoftast under alla serier motförsök med rotation i mot- 

 satt riktning, hvilka alla gåfvo en motsatt ström af i det närmaste samma intensitet; steg 

 skilnaden till en grad eller deröfver, togs medeltalet af försöken. 



