136 



Ad. Moberg. 



Dessa tre försöksserier borde visserligen vara identiska, nemligen A 

 och B I helt och liållet samt B II i omvänd ordning-, likväl finner man 

 emellan desamma några små olikheter, hvilka måste tillskrifvas särskilda 

 störande omständigheter, såsoin någon olikhet i rotationsliastigheten, i fjä- 

 drarnas ledning- från skifvan, äfvensora skifvans rotationsaxel af jern i nå- 

 gon mon torde hafva inverkat på magnetens styrka i dess olika lägen. 

 Det oaktadt visa de i det hela, samt äfven i de flesta detaljer en så- 

 dan öfverensstämmelse, att de fullkomligt kunna anses bekräfta hvarandra 

 och säkra slutsatser deraf kunna dragas. Sålunda synes det afgjordt att en 

 horizontalt liggande magnet med poläudan — livilkendera som helst — liål- 

 len utifrån öfver skifvans kant inducerar en radial ström, hvilken, om skif- 

 van roterar åt samma håll, som magnetens undre ström går, har sin rikt- 

 ning från medelpunkten åf magneten, men om de hafva motsatt lopp, är rik- 

 tad ifrån magneten åt raedelpunlvten. Denna ström tilltager temligen hastigt 

 i styrka vid magnetändans framskjutning mot skifvans medelpunkt och upp- 

 når sitt maximum redan då denne befinner sig med 6 centim. eller tredje- 

 delen af sin (eller af radiens) längd ifrån kanten. Derefter förminskas den- 

 sammas styrka vid fortsatt inåtskjutning, likväl något långsammare, hvilket 

 måste tillskrifvas uppkomsten af en ny induktionsströra till riktningen mot- 

 satt den förras, d. v. s. vid vridning i magnetströmmens riktning från kan- 

 ten af skifvan åt magneten. Då magnetens ända närmat sig- medelpunkten 

 på 3 à 4 centimeters afstånd, ega dessa begge strömmar lika styrka och 

 resultatet deraf blifver ingen märkbar ström i skifvan, hvilket äfven är or- 

 sak dertill att en magnetnål i detta läge icke rubbas ur maguetislva meri- 

 dianen genom skifvans rotation. Framflyttas nu magneten närmare till me- 

 delpunkten, vinner den af den yttre ändan inducerade strömmen allt mera 

 öfvcrliand, troligen emedan skifvans rijrelsehastighet der är större än vid 

 den andra ändan, och styrkan af denna ström, hvilken äfven ifrån randen 



