144 Ad. Moberg. 



För ytterligare jemförelse anställdes ännu några försök i enlighet med 

 de under serien F anförda, livarvid erhölls, då b applicerades på 1 centim. 

 afstånd från södra kanten en ström från b till a af 43" afvikning, vid 5 

 centim. af 23", vid 10 centim. 14", vid 15 centim. 13",5 och på sjelfva me- 

 delpunkten 'Iö^jTö alla från b till n. Likaså anställdes, till vidare kontroll 

 af serien I, några försök på derstädes beskrifvet sätt, hvilka gåfvo för b 

 på 3 centim. afstånd från medelpunkten ström från a till b af 0",5, på 5 

 centim. likaledes 1", på 10 centim. från b till a 0",5, på 15 centim. från b 

 till a 14". 



Allt detta utvisar att galvanometern äfven med användande af en enda 

 magnet, på samma sätt som med tvenne, tillkännagifver omkring skifvans 

 medelpunkt en ström i motsatt riktning mot den, som genomgår dess yttre 

 del, ehuru den förra jemförelsevis är ganska svag. Att en sådan likväl här 

 i skifvan i sjelfva verket existerar, kan det oaktadt icke antagas såsom full- 

 komligt afgjordt. Af alla anställda rön och försök synes tydligen att de 

 starkaste strömmarne induceras af mjigneten i grannskapet af polerna, äfven- 

 sora i de delar af skifvan, der rörelsehastigheten är störst, d. v. s. vid skif- 

 vans kanter. Således är det knappast troligt att under midten af magneten 

 eller der dess verkan utåt är svagast, och vid skifvans medelpunkt, der rö- 

 relsen är minst, en ström skulle induceras af tillräcklig st}Tka att göra sig 

 märkbar emellan de tvenne starkare, som vid yttre delen af skifvan röra sig 

 åt samma håll. En sannolikare förklaring af det här antecknade observa- 

 tionsresultatet finnes, enligt min öfvertygelse, deri att galvanometern icke 

 ens på den diameter eller radie, der strömmen uppstår, under alla förhållan- 

 den angifver den motsatta riktningen af strömmens lopp i skifvan, utan stun- 

 dom i begge fortgår hel och hållen eller partielt i samma riktning. Ligga 

 de ställen, der dessa strömmar hafva sitt ursprung, emellan de af galvano- 

 meterns fjädrar berörda punkterna af skifvan, såsom fallet är, då dessa be- 

 finnas vid skifvans rand eller eljest utom magnetens poler, är det naturligt 

 att strömmarne i tråden utgöra en fortsättning af skifvans, så att de derige- 

 nom fullborda sitt kretslopp, men uppstå induktionsströmmarne på yttre si- 

 dan om dessa punkter, är det lika sannolikt att de gå emellan dem åt samma 

 håll såväl i skifvan som i ledtråden eller förgrena sig uti begge. Aro nu 

 de berörda punkterna belägna mycket nära hvarandra, måste den förgrening 

 af strömmen, som går igenom den ojemförligt längre galvanometertråden 

 blifva obetydlig eller ingen, men tilltaga med afståndet dem emellan, ända 

 till dess hufvuddelen af den i skifvan inducerade strömmen begynner komma 

 emellan dem och sålunda i tråden determinerar en ström i motsatt riktning. 



