Om magnetindukdon i roterande metallskifvor. 147 



3:0 Att i de fall, då till följe häiaf tvenne motsatta strömmar i samma 

 radie af skifvan induceras, dessas totalverkaii på magneten beror af den ena 

 strömmens öfvervigt öfver den andra. 



Ehuru dessa ofvananförda resultater äro härledda uteslutande ur de i 

 denna afhandling beskrifna af mig anställda experimenter, kan jag dock ej 

 underlåta omnämnandet deraf att desanniia långt för detta kunnat dériveras 

 ur de af No bi Ii 'j år 1832 beskrifna. Han ledde uemligen en galvanisk 

 ström omkring en kring sin axel roterande metallcylinder eller ett klot på 

 ett ringa afstånd derifrån och fann dervid att i dessa inducerades elektriska 

 strömmar, h vilka, då rotationen skedde i samma riktning som den galvaniska 

 strömmen, hade sin direktion från h vardera ändan af cylindern eller polen 

 af klotet åt denna ström, men vid rotation i motsatt riktning ifrån den- 

 samma. Sätter man nu i stället för den galvaniska strömmen en magnet- 

 ström eller, då en oändlig mängd sådana äro förhanden, deras résultant — 

 magnetens raedellinie ^) — och en roterande skifva i stället för cylindern 

 eller klotet, så böra rotations-magnetismens fenomener uppstå såsom natur- 

 liga följder af samma orsak och deri finna så väl den enklaste som mest 

 tillfredställande förklaring. 



') Poggend. Ann. XXVII, s. 401. 



^) Jfr R. van Re es, Ueber die Vertheilung des Magnetismus in Stahlmagneien und 

 Electromagneten. Pogg. Ann. LXX, s, 1. 



