Om värme såsom rörelse. 155 



vid fria fallet; i verklig-heten är dock denna hastighet och teniiieraturen T' ej 

 fullt så stora, emedan den vid fallet vunna lefvandc kraften äfveu har andra 

 användning-ar. Nedfallas sålunda vig-tscnheter af olika elemeuter från 

 samma höjd, så få de alla samma sluthastighet och derföre under de anta- 

 ganden;, här blifvit gjorda, lika mycket fritt värme; och äfven atomernas ha- 

 stighet är alldeles densamma i de olika elcmenterna, men dessa atomer hafva 

 olika massor, derfiJre blifva atomernas lefvande kraft olika, och dermed tem- 

 peraturerna. Antaget sålunda att vigtsenheter af väte, syre och bly (tänkta 

 t. ex. i fast tilUstånd) hiijas 1Û39,04 meter, så få de en sluthastig-het af un- 

 gefär 142 meter och fritt värme =2,4448 kalorier*), och deras atomer få äf- 

 veu samma hastig-het 142 meter; men härigenom höjes temperaturen i väte 

 med blott 1", i syre med 16" och i bly med 208". Kapaciteten för väte är 

 nemligen just 2,4448, och för syre 0,i5 samt för bly 0,oii587 (enligt Hirn's be- 

 räkningar). Atomernas hastighet är således alldeles densamma, men deras lef- 

 vande krafter och dermed temperaturerna så alldeles olika. Detta visar 

 tillika, att det ej ligger någonting fabelaktigt i de stora svänguingstalen, 

 och att detta betraktelsesätt ingalunda derföre är oriktigt. Gifves (/ dess 

 värde för Paris = 9,8os96 och beräknas hastigheterna för l"öfver absolut noll 

 för väte, syre och bly, så fås: 



väte . . . hastighet = 142,77 meter i sekunden, 

 syre ... „ = 35,36 „ „ 



bly. . . . „ = 9,82 „ 



och dessa tal har man att multii)licera med yr eller 1/272,85 + 1" Qds. för att 

 finna hastigheten vid T'^ öfver absoluta nollpunkten eller i sednare fallet vid 

 /" Cels. Här må tillika anmärkas att denna hastighet alltid är densamma 

 för samma element vid en viss temperatur, emedan /i eller den verkliga ka- 

 paciteten alltid är densamma, såsom Hirn ådagalagt, kroppen må befinna sig 

 under hvilka förhållaiulen som helst. 



Då man nu betraktar värmet såsom rörelse, så måste man ock betrakta 

 orsakerna till denna rörelse såsom rent mekaniska krafter. Dessa krafter 

 äro här af tvenne väsendtligen olika slag, nemligen den mekaniska kraft, 

 som tillföres genom värmet eller värmekraften, och de kiafter, som finnas 

 och verka i kroppen äfven om allt värme borttages, d. v. s. äfven vid abso- 

 lut noll. De sednare sammansättas af de krafter, som utifrån verka på krop- 

 pen, eller yttre trycket, och af de intermokulära och atomistiska krafter, 

 hvarmed molekuler och atomer verka på hvarandra eller inre trycket. På en 



*) Då eqvivalcntcn antages A =i j^j, 



