Inledning. 



Hypothesen sind in einer exacten und auf Facta 

 sich stutzenden Wissenschaft dann erlaubt, wenn eine 

 definitive Erklärung unmüglich ist, wenn die hyopthe- 

 tische Erklärung den Facten nicht zuwider ist, viel- 

 mehr damit übereinstimmt, und wenn die Hypothese ein 

 neues Feld zu fernem Untersuchungen erört'net. Job. 

 Muller, Handb. d. Physiologie des Menschen II. 1. 

 pag. 71. 



Sedan E. Weber först, geiiom sitt bekanta experiment, erfor att gal- 

 vanisk retning af den periplieriska ändan af den afskiirne n. vagns framkal- 

 lade stillestånd i lijertats rhytmiska contraction, hvilket man förklarat så- 

 lunda, att denna nerv iitöfvar ett förlamande inflytande på gangliecellerne 

 inom sjelfva lijertat, livaraf stillestånd i lijertats verksandiet framträdde såsom 

 följd, och Pfliiger*), vid anställd retning af «. ,s/>/««f/^w/rwir »«ß/'o/', erfor denna 

 nervs likartade inflytande på tarmkanalens peristaltiska rörelse, antogs af 

 physiologer allmänt tillvaron af det så kallade luunmande nervsystemet. Att 

 de erhållna resultaten lättast kunna förklaras genom ett sådant antagande, 

 medgifva vi gerna, men en sådan förklaring synes oss icke öfverensstämma 

 med de principer, som den nyare physiologin uppställt för förklaringen af 

 den organiska processen. Den tid är icke så långt aflägsen, då man ansåg 

 lifvet fullständigt bevisadt genom antagandet af en lifsprincip, hvilken gaf 

 tillkänna sin närvaro genom en oscillation emellan tvenne poler, den negativa 

 och positiva. Nutidens physiologer förklara lifvet såsom resultatet af en com- 

 plicerad organisk verksamhet, hvilken åter är beroende af kemiska och fysiska 

 lagar. Härigenom har physiologin inträdt i ett stadium, der den exacta metho- 

 den gjort sig gällande. Den abstracta naturphilosophins hämmande inflytande 

 på physiologin har härmed blifvit för alla tider till intet gjord. Då, såsom oss 

 synes, antagandet af ett hämmande nervsystem icke öfverensstämmer med den 



*) Pfliiger, Ueber das Ilemmungsnerveusystem für die peristaltische Bewegung der 

 Gedärme. Berlin 1857. 



