168 E. J. BONSDORPlF. 



deiis contraction. Skulle detta vara fallet, måste lijertats musknlatur råka i 

 contractionstillötåncl, i hvilket fall ett stillestånd i dess rhytmiska sammandrag- 

 ning- icke skulle kunna inträda om icke derigenom att den contractila muskeh ät- 

 naden i densamma skulle råka i en tonisk kramp, såsom förhållandet är med 

 inspirationsmusklerna, då den centrala ändan af den genomskurna vagxs re- 

 tas. Hjertats stillestånd inträffar deremot i dess tillstånd af diastole, hvil- 

 ket blifvit af den närvarande tidens physiologer, som antaga ett hämmande 

 nervsystem, sålunda förklaradt, att vagns innehåller motoriska nerver, h\ilka 

 upphäfva nervcellernes verksamhet i ganglierne å hjertats nerver. Dessa 

 motoriska nerver skulle således vara en egen art motoriska nervrör, som icke 

 peripheriskt utgrena sig i muskler, ett antagande, som icke synes oss berät- 

 tigadt, hvarken genom den mikroskopiska observationen eller det anställda 

 experimentet. Då således genom stark retning af n. vagns stillestånd inträ- 

 der i hjertnuiskulaturens tillstånd af diastole, kan man, af hvad vi ofvanföre 

 anfört, draga det resultat, att i n. vagus icke förekomma några motoriska 

 nervrör i vanlig mening, h^'ilka skulle verka på hjertats muskelväfuad. 



Sålunda återstå icke annat än de sympathtiska nervrör, som förlöpa 

 inom slidan för n. vagus. Dessa öfvergå dels genom rami cardiaci n. vagi 

 dels omedelbart till plexus cardiacus. Denna innehåller små ganglier, och 

 afsänder grenar, som åtfölja arteriae coronariae cordis och dess peripheriska 

 förgreningar, hvilka utan tvifvel framtränga ända till de små med contractila 

 elementer försedda arterer, som upplösa sig i de capillarkärlnät, som före- 

 komma i hjertats väfnad. Huru dessa sluta i arterernes väggar, har den 

 mikroskopiska anatomin ännu icke lyckats uppdaga. Emedan nu, vid verk- 

 ställd genomskärning af n. vagus, dessa sympathiska nervrör, atå i anato- 

 misk fi'irbindelse med den väfnad i hvilken deras peripheriska ändar öfvergå, 

 är det klart att äfven retning af dessa rör, der de förlöpa inom stammen af 

 n. vagus, måste framkalla en effekt motsvarande arten och beskaffenheten af 

 den väfnad hvilken de tillhöra. Allmänt erkäunes af physiologer att de sympa- 

 thiska nervrören äro vasomotoriska, att således effekten af dessa rörs retning- 

 ar att arterernes lumen, genom contraction af arterernes contractila elemen- 

 ter, förändras i förhållande till den grad af retning som användes. Sålunda 

 är det klart, att vid svagare retning, arterernes lumen förminskas, då \\A 

 stark retning detta deras lumen förminskas så, att det rör arteren repraisen- 

 terar sammandrages, så att intet deraf återstår. 



Förändring af arterernes lumen utöfvar ett positivt inflytande på blod- 

 circulation, hvilken sker i öfverensstämraelse med gällande hydrauliska lagar, 

 i hvilket hänseende vi endast fästa uppmärksanÜKt \id det intlvtande en min- 



