174 E. J. BONSDOIÎFF. 



/. N. prtf/f/s fir f/eiiom shi r. phaii/rigeuf: m molorisk or/i sensibel nerv 

 /nr pluni/nx. iloek förefriidespis seiisilie!. 



2. (ienom s'm r. laryinjcus superior en fnrelrätlesvis sensibel nerv för 

 /nri/nx. 



3. Dess r. /nr//nf/e//s in/er/or är förelrädesms en molorisk nerv /or 

 larynx, ijenom hvllken rilslen moduleras, likasom de så kallade r. r. Iraeheales, 

 ehuru del dr osäkerl om de llllika verka conlraellon I de miiskelfaselkler 

 som förekomma emellan IraehealruKjarne. 



4. N. vaijus är ieke en flammande nerv /ör hjerlats nviskelvdfnad, men 

 apjdiä/ver möjlhjhclen af dess aellva eonlraclion, genom de Inom dess håna 

 /Örlöpande vasomotoriska nervrörens Inßytande pä blodkärlen, orli luir af fram- 

 kallad modl/iealion eller vpphäfvade af Jijerlmiiskiilaliirens normala nnlrUloii. 



5. Del 10: de nervpar eis /intkllon är all (jeiiom sina rami eardlael vara 

 ulcslulande sensibel nerv för hjerlat. 



0. Genom sina r. r. pulmonales spelar vär nerv Inom lungväfnaden 

 r<den af en sensibel nerv; osäkert är, men Icke sannolikt, att den utöfvar 

 motoriskt Infijtande pä lungorna, säsom Volkman observerat, hvllket likväl 

 Icke, så vidi vi känna, bll/vlt af någon annan forskare constateradt. 



7. N. vagus är. genom sina r. r. œsophagel, till en del en motorisk 

 nerv, som verkar contraction I de tvärstrlmmade muskelfibrer som till olika 

 qvantltel förekomma I (csop/iagus, men genom samma grenar en uteslulaude 

 sensibel nerv /or œso/dtagus. 



8. iV. vagus är slutellgen att anses säsom en sensibel nerv för Ventri- 

 keln ork le /vem, dess motoriska Infli/tande pä dessa delar är I högsta grad 

 problematiskt. 



II. Om N. splaiuliiiiciis major, såsom liäiiimaiidc nerv för 

 tarmkaiialciis pcristaltiska contraction. 



För utrediiing-en af denna nervs af Pflüge r npptäckta liämmaiule inver- 

 kan på tarmkanalens peristaltiska rörelse, knnna vi om \\ tillämpa li\a(l vi 

 ofvanföre anfört om n. vagus, uttrycka oss kortare. 



I afseende å denna nervs anatomiska förlopp vilja vi här endast an- 

 märka, att n. splanchnlcus major sannnansättcs af 6—7 rötter, som utgå 

 från (3—11 ganglion thoraclcum, hvilka livar ocli en, enligt A. Retzii un- 

 dersökning, genom bakre och främre roten af närmaste Spinalnerv stå i ana- 

 tomisk förbindelse med ryggmärgen. Den sålunda bildade stammen tränger, 



