kritik (if (let xå kalldfle hämiiuiixle nerrsi/sleniet. 175 



från Inardom sidiui comorgerande, till plexus cardirtciis livarest de insäiika 

 sig- i livar sitt ijdmjlmi solare eller semilunare. Ifrån denna sympatliiska 

 lmfvudi)lexiis i bukca\iteten iitoå nu grenar, Inilka bilda underordnade ple- 

 xus vid li\arje af de från aorta aljdoniinalis utgående artererna. Deii ge- 

 niensannna karakteren af dessa, under deras periplieriska förl(i])p, är att de, 

 likasom grenarne från plexus curdiacus, åtfölja artererna (»ch bilba ner\gan- 

 glier, samt fürlr)])a långs slidan af arterernes grenar, utan tvif\el ända till de 

 små arterer, som uj)plösa sig- i eai)illarnätet, beläget i tarmkanalens nuiskel- 

 liiima, livilken är försedd ieke med tvärstrimmade, utan likartade eontraetila 

 element med dem, som förekomma i arterernas \Jiggar. Att n. splancluii- 

 eus äfven skiekar grenar till tuinitarmarnes nmskelväfnad, ehuru man ännu 

 icke känner deras periplieriska slut, \ ilja vi endast i förbigående anmärka. 

 I afseende å sjelfva contractioiien anse ^i oss böra erinra derom, att deiuia i 

 de glatta musklernes väfnad utmärker sig derigenom, att sannuandraguingen, 

 vid anställd retning, inträder långsamt, småningom u])pnår sitt maxinnnu, 

 äger en längre varaktighet och aldrig gifver sig tillkänna genom mer eller 

 mindre häftiga i-yekiiingar, såsom fallet äi- med den t\ärstrinnnade nmskel- 

 \äfnaden. Orsaken härtill måste \iil, i öf\ erensstämnielse med de principer 

 som blifvit lagda till grund för den n^are ner\ ph} siologin, antagas bero på 

 den (dika b}ggnad, som utmärker Inardera af dessa nuiskehiifnader, och nerv- 

 rörens iteripheriska ända i desamma. 



a) Retning af n. splanchnici centrala ända. 



Om antingen stammen af n. splanchinnis major eller någon af dess röt- 

 ter, hvilka utgå från ganglierua i brösthålan afskäres, och den centala än- 

 dan retas hos ett lefvande djur, gifver detsamma, enligt nästan alla forska- 

 res, äfven D:r Asps*), observation, tillkänna otvetydiga tecken af smärta. 

 Detta bevisar, att nerven innehåller sensibla nervrör, hvilka, genom de bakre 

 röterne af spinalnerverna, stå i sammanhang med eeutraldelarne, såsom A. 

 Retzius äfven genom anatomisk undersökning ådagalagt. Att härigenom 

 äfven reflexverkningar i hjertat m. m. blif\it frand<allade anmilrka vi endast 

 i förbigående, emedan dessa icke höra till det ämne, livars granskning' vi 

 företagit oss att framställa. 



b) Retning af den genomskurna nervens periplieriska ända. 

 Emedan de resultat som, genom dessa expérimenter, vunnits af olika 



forskare på detta fält äro föga öfverensstämmande, torde det vara nödigt att 



*) Bidr.ig till kärl- och lijei-t-iiervenies funktionsiära. Akaileiii. afliaiull. Ilifors 1867. 



