Kritik af det så kallade håmmande nervsystemet. 179 



activ sammandragning- i tarmens mnskelväfnad. hvilken kan öfvergå i en to- 

 nisk kramp, då rörelsen afstannar i miiskelväfnadens aclivu tillstånd, dels 

 sådan contraction af artererna, att hlodcirciilationeii afbrytes, då ett stillestånd 

 i muskelväfnadens rörelse inträffar, under densammas passiva tillstånd eller 

 diastole. Pfliiger. som. med en förut fattad idée om det hämmande nerv- 

 systemets förekommande i naturen, företog- försök med galvanisk retning- af 

 n. splanrhniais. fann, att tarmens rörelse nästan ögonblickligt upphör. Detta 

 antyder, enligt hvad vi anse, att denna inträder först då de sammanträngde 

 arterernes lumen försvunnit och blodoirculation. med den dermed förenade nu- 

 tritionen af tarmens väfnad. af sådan anledning blifvit afbruten. 



Då Brown Scquard ui»i)ställt sin bekanta hypothes om orsaken till n. 

 vayi hämmande inverkan på hjertats rörelse, söker Pfliiger att vederlägga 

 den imändning, som kan göras emot hans antagande af n. sp/anchnici rö- 

 relsehännnande betydelse, såsom beroende på de vasomotoriska nervernas in- 

 flytande sålunda, att experiment utförda af B. »Sequard, Schiff. Donders 

 m. fl. ådagalagt det så \äl aiucmi som h}pertemi i tarmens blodkärl öka den 

 peristaltiska rörelsen. Så fann äf\en Nasse att artériel h}pera'mi, fram- 

 kallad genom injection af artériel blod i tarmkanalens arterer äfvensom ve- 

 nös hypera>mi, åstadkommen genom underbindning af port\en stammen, med- 

 för ökad peristaltisk rörelse, ehuru denna i fitrra fallet \ar vida starkare, 

 än i det senare. I' fl liger anser, med anledning af denna iakttagel.se. att, 

 vid retning af nerven, en stegring och icke tvärtom ett hämmande af den 

 peristaltiska rörelsen l)orde inträda *). en förklaring som af nästan alla phy- 

 siologer blifvit godkänd. Men låtom oss närmare granska detta sätt att för- 

 klara phaMiomenet. 



De anförde forskarena framkallade hos djur \enös h}perffmie i tarmens 

 blodkärl på det sätt, att de verkställde underl)indning af portven stammen. 

 Genom l)lodets afbrutna aflopp medelst venerna, hvilken dock till en ringa 

 del kunde ske genom den anatomiska förbindelse som, ehuru ringa, äger 

 rum mellan portven och vena cava systemet, förorsakades en hyperamii i 

 tarmens Idodkärl, med ökad contraction såsom följd. Vid hjertats fortfarande 

 contraction och det häraf ökade h}drostatiska trycket är det klart, att den 

 ökade (ivantiteten blod skulle framkalla ökad ämneomsättning- i tarmens väf- 

 nad, till följe hvaraf, enligt hvad \i of\anfore anfört, ökad peristaltisk rö- 

 relse måste inträda. Men skall någon säga. om denna förklaring också kan 

 godkännas såsom öfverensstämmande med de })h}'siologiska och physiska la- 

 • 



*) Asp. I. c, pag. 5. 



