210 E. J. BONSDORFF. 



pathiska rörens ursprung ifrån spinalg-anglierne, emedan sympathiska och Re- 

 makska fibrer blifvit om hvarandra tagna i räkningen. Han betraktar an- 

 tagandet af de sympathiska rörens sjelfständighet, såsom hvilande på en för- 

 åklrad åsigt om den vegetativa processen i organismen, och oriktiga obser- 

 vationer beträffande olika nervers nevrör, hvilken åsigt äfven dehis af Ke- 

 rn a k. 



Af hvad ofvanf öre blifvit anfördt, finner man, att de forskare, som egnat 

 sin uppmärksamhet åt utredningen af det sympathiska nervsystemet, äro de- 

 lade i två motsatta läger, hvilka begge räkna af den vetenskapliga forsk- 

 ningen högt förtjenta namn. 



Stödjande sig på egna undersökningar uppträdde den af histologin så 

 högt förtjente Kö 11 i k er*) för att, om möjligt, afgöra tvisten och, då denne 

 utmärkte forskares votiim i denna tvistefråga äger ett åtgörande vitsord, an- 

 ser jag mig böra mera omständligt här redogöra för de resultat han af sin 

 opartiska granskning vunnit, och offentliggjort i shi ofvan citerade afhand- 

 ling om det sympathiska nervsystemets sjelfständighet och oberoende. 



Han fäster vigt vid de 4 väfnader, hvilka förekomma i den sympathi- 

 ska nerven hos de vertebrerade djuren: Bindväf, Remaksku fibrer, nervrör 

 och ganglieceller. Om bindväfven är intet särskildt att anmärka, de Re- 

 makska fibrerna betraktar han såsom en modification af det vaidiga neurile- 

 met, såsom icke utbildade bindväfsknippen. B. och V. hafva ansett de fina 

 nervrör, hvilka äro nästan dubbelt smalare än de cerebrospinala, de må uu 

 förekomma i sympathicus eller i andra nerver, såsom karakteristiska för sympa- 

 thicus och derföre kallat dem sympathiska nervrör. Dessa utmärka sig ge- 

 nom enkla contourcr, att de sakna innehåll, äga ett gråaktigt utseende, och 

 att de, då de öfvergå i en annan bana, lika så ofta förlöpa emot centrum, 

 som emot peripherin. Valentin förklarar häremot, att de finare och star- 

 kare nervrören äro fullkomligt identiska. 



Kölliker**) förklarar: att väl olikhet förekommer mellan de grö fre 

 och finare rören i sympathicus och öfriga nerver, men att likväl icke till- 

 räcklig anledning förekommer, att betrakta desamma såsom 2 olika arter af 

 nervrör, sympathiska och cerebrospinala. Då B. och V. funnit hos grodan, 

 att af de nervrör, som förlöpa genom rami communicantes, omkring två tre- 

 djedelar peripheriskt förlöpa med spinalnerverua och resten uppstiger i central 



*) Die Selbstständigkeit und Abiiäiigigkeit des sympathischen Nervensystems. Ein aca- 

 demisches Programm. Zürich 1845. 

 **) 1. c, pag. 10. 



