218 E. J. BONSDOEFP. 



betraktas såsom en karakter, livarigenom det sympathiska nervsystemet ut- 

 märker sig framfor det cerebrospinala. 



Ehuru väl ganglion cervicale supremum bör räknas till pars cervicalis 

 nervi sympathici, anser jag mig likväl, då denna är belägen på gränsen 

 mellan pars ceplialica och cervicalis, böra egna denna vigtiga nervknut en 

 speciel beskrifning. 



Ganglion cervicale svpremmn (PL II^ N:o 13, PI. III, N:o 20) utmär- 

 ker sig hos menniskan vanligast genom sin aflångt ovala form, up])till och 

 nedtill tillspetsad, då nervknuten äfven har en ganska fast consistens. Van- 

 ligtvis är den belägen framför den 2:dra och 3:dje halskotan på m. rectus 

 anticus major, på inre sidan af n. vagus och h}poglossus, med livilka den 

 genom bindväf är förenad. Ehuru detta är det oftast förekommande förhål- 

 landet, varierar densamma ganska betydligt till sin längd^ således äfven till 

 utsträckning och läge, äfvensom consistens, så att den är nästan membran- 

 artad. Stundom förekommer den likasom dnbbel (Se Pl. II, N:o 13 & 14) af 

 hvilka den öfre är af lösare consistens och innehåller betydligt mera bind- 

 väf än den egentliga nervknuten. En gång har jag sett densamma ovanligt 

 utbildad, så att den sträckte sig från l:sta till 6:te halskotan, då den äfven 

 utmärkte sig genom miiulre fast consistens, än den, som vanligen tillhör denna 

 nervknut. I detta fall föreföll mig nästan hela cervicaldelen af sympathicus 

 såsom utgörande ett långsträckt ganglion, af rödaktig färg. Säkert är, att 

 denna nervknut i storlek öfverträftar alla de öfriga ganglier, som förekomma 

 å den sympathiska gränssträiigen. Ehuru det är förenadt med svårighet, att 

 af de grenar, som stå i sammaidiang med ganglierne och således äfven med 

 ifrågavarande nervknut, skilja mellan dem, som kunna anses såsom rötter, 

 och dem, hvilka, såsom grenar utgå från gangliet, skulle jag dock, med fä- 

 stadt afseende å den vinkel under In ilken desamma öfvergå i, eller utgå från 

 ganglion cervicale supremum, våga ett sådant försök. 



a) Radiées yanglii cervicalis supremi. 



1. R. pnevmogaslrica saperior s. jugt/laris (Pl. I, N:o 29, Pl. II, N:o 

 16), en ganska fin gren, hvilken utgår från ganglion jugulare n. vagi^, der 

 detsamma är beläget i foramen jugnlare, och öt^'ergår stundom i öfre ändan 

 af ganglion cervicale supremum, oftare likväl i denna nervknuts ramus ad- 

 scendens, genom hvilken den öfvergår i gangliet. 



2. R. pneinnogastrica inferior s. ganglioformis (PI. II, N:o 15), den 

 starkaste af alla den öfversta halskuutens rötter. Utgår från öfre hälften af 

 plexus ganglioformis n. vagi, och insänker sig i öfre ändan och bakre ytan 

 af ganglion cervicale supremum. 



