266 E. J. BONSDORFF. 



så mycket omtvistade sjelfständighet eller beroende af det cerebrospinala nerv- 

 systemet, följer af min antagna pars centralis n. sympathici och dess peri- 

 pheriska utbredning, att dessa båda nervsystem stå i en ganska intim ana- 

 tomisk förbindelse med hvarandra. Och likväl kan jag icke undgå att, i 

 öfverensstämmelse med Bichat, Reil, J. Muller m. fl., betrakta detta 

 nervsystem såsom utöfvande ett uteslutande mßytande på den glatta muskel- 

 väfnaden och genom blodkärlen på den kemiska ümneomsüttning , som till- 

 hör den vegetativa verksamheten i organismen. 



Jag utgår från det antagande, att de enkelt contourerade nervrör, som, 

 enligt Bidder och Volkman j ernte Köl lik er, till en i förhållande till an- 

 talet af dessa nervrör i de cerebrospinala nerverna, så öfvervägande qvanti- 

 tet föreksrama i de sympathiska nerverne, uteslutande peripheriskt furgrena 

 sig i den glatta muskelväfnaden. I öfverensstämmelse med flere forskare, 

 kan jag icke tillägga de sympathiska nervrören en specifik egenskap, som 

 vore orsak till den atSikande form af contraction, hvilken den glatta muskel- 

 väfnaden erbjuder, i förhållande till de tvärstrimmade musklerna, då denna 

 måste betraktas såsom beroende af muskeltibrernas histologiska structur, och 

 nervrörens ännu obekanta peripheriska slut i denna muskelväfnad. Denna 

 väfnad förekommer, såsom väl bekant, i digestionsorganerna, i blodkärlens, 

 i synnerhet arterernas, väggar, åtskilliga körtlar och deras utförsgångar m. m. 



a) Det sympathiska nervsystemets motoriska verksamhet. 



Om man mekaniskt retar ett ställe af tarmen, Uretern eller Inilket an- 

 nat organ som helst, hvarest glatt muskelväfnad förekommer, erfar man, 

 att verkan af den verkställda retningen icke, såsom då de tvärstrimmade 

 musklerna retas, inträder genast, utan efter en liten tids förlopp. Det för- 

 sta i ögonen fallande pha;nomenet är en insnörning af tarmen eller Uretern, 

 på det ställe der retningen anbragtes, af en intensitet, som öfverensstämmer 

 med graden af den använda retningen, så att^ vid stark sådan, organets lu- 

 men försvinner. Detta fortfar någon tid, men gifver sedan vika, hvarefter 

 en från det retade stället framskridande peristaltisk rörelse observeras, hvil- 

 ken fortfar, äfven sedan retningen blifvit aflägsnad. Det kan icke, enligt 

 hvad jag skulle anse, vara något tvifvel underkastadt, att icke den anmärkta 

 insnörnhigen bör betraktas såsom beroende af en tonisk kramp, i cirkulär- 

 fibrerna, jemförlig med den, som framkallas i de tvärstrimmade musklerna 

 genom ihållande galvanisk retiung, ehuru denna upphör, då retningen afbry- 

 tes. I hvartdera fallet inträder således, såsom följd af den verkställda ret- 

 ningen, en förkortning af de contractila elementen, hvilken visar olika 



