Det gavgliösa nerv stjsf émet hos menniskan. 269 



tiska tryck, som turanledes genom lijeitats fortfa rande rliytmiska contraction, 

 dessa blodkärl utvidgas och sålunda inneliiilla en relativt större qvantitet blod, 

 livilket ätVen Bernard först ol)8er\erat, och tiere forskare efter honom con- 

 staterat. Den omedelljara följden häraf är en ökad änineomsättning i öfver- 

 ensstäuimelse med de gällaiule ditî'nsionslag'arne, och såsom product häraf, 

 lokalt ökad temperatur, hvilken Bernard äfven först iakttagit, ehuru han 

 orätt förklarat detta pha-nomcn, såsom ådagaläggande nervens omedelbara in- 

 flytande på väi-meproduction. Jag kan likväl icke föreställa mig-, att flere 

 än 2 orsaker till den animala värmen kunna uppställas nemligen: kemisk 

 dmneomsätfni7ig och friktion. I de fall, der ökad värme lokalt inträder med 

 det retniugstillstånd i de arteriella blodkärlen, som tillhör en lokal inflam- 

 mation, livilkcn beror på ett ökadt nervinflytande och härigenom minskadt 

 lumen af de contractila blodkärlen, kan man antaga hlodkv/ornas ökade frik- 

 tion mot (len inre ytan af blodkärlen, såsom afffifvande en orsak till den 

 ökade temperatur, som utgör ett utmärkande symidom af en lokal inflamma- 

 tion i ett organ, ehuru häraf ingalunda följer, att jag icke i detta afseende 

 skulle l)etrakta den kemiska ämneomsättningen i organet, såsom härtill bi- 

 dragande. Då, såsom vi ofvanföre anfört, Brown 8equard, genom ret- 

 ning af den afskurna sympathicus, förminskade den genom kärlparalysin fram- 

 kallade temperaturstegring-en, i samma förhållande, som den ökade rodnaden 

 i de paralytiska delarne och blodkärlens lumen minskades, är detta nerv- 

 systems vasomotoriska inflytande satt utom allt tvifvel. Schiff m. fl. hafva 

 väl i följd af sina experiment antagit, att äfven de cerebrospinala nerverna 

 i extremiteterna och luifvudet utöfva vasoniotoriskt inflytande, men, i öfver- 

 ensstämmelse med min åsigt om det sympathiska nervsystemets uteslutande 

 betydelse i detta hänseende, måste jag, i likhet med Joh. Müller och Volk- 

 man, anse detta de cerebrospinala nervernes, förmenta inflytande vara en följd 

 af de inom banan för desamma förlöpande sym})athiska nervrörens verksamhet. 

 Återstår att, i sammanhang med det sympathiska nervsystemets moto- 

 riska inflytande, betrakta den verkan denna nerv utöfvar på iris och bulbus 

 oculi. Såsom välbekant åtföljes, enligt experiment, verkställda af Brown 

 Sequard, Schiff, Remak m. fl., genomskärning af den sympathiska cer- 

 vicalsträngen af ett framför allt i ögonen fallande symptom, neml. ögonglo- 

 bens tillbakadragande eller sjunkande djupare i ögonhålan och pupillens för- 

 trängning, utom några andra mindre tydliga förändringar. Om nu den peri- 

 pheriska ändan af den afskurna sympathiska gränssträngen galvaniskt retas, 

 drifves bulbus oculi betydligt framåt, så att en märkbar prominentia bulbi 

 oculi träder i dagen, jemte det pupillen utvidgas. 



