Det (jdiirjUosa nervsi/stemet Jws menniskan. 271 



paralleliserar demia \'erksaiiihct i tvärstrinmiade eller aniniala muskler med verk- 

 sam iieteii i de organiska nmskleriia, då bulbus oeuli efter iii)pliörande retning 

 af synipathicns endast småningom åter intager sitt normala läge i ögonhålan. 



Re m ak, h vilken antager en af sympatliicus beroende tonus i de ani- 

 niala musklerna, betraktar ijhtenomenet vid den sympatliiska nervens genom- 

 skärning såsom uttrj^ek af en sympathisk förlamning af denna tonus, och 

 följden af nervens retning såsom uttryck af en sympathisk kramp, som skall 

 förekumma jemte spinalförlamning och kramp. *) 



Om jag ock icke kan antaga hvarken Schiffs eller Re maks förkla- 

 ring af detta anmärknings\ärda förhållande, måste jag likväl medgifva, att de 

 facta, som företiiuias, icke kunna gifva en giltig förklaringsgrund af det in- 

 tressanta pha'nomenet. Älöjligt vore, att dessa muskler skulle innehålla äf- 

 ven organiska muskler, ehuru dessa ännu icke genom mikroskopisk obser- 

 vation blifvit framställda, och att dessa antagna musklers contraction skulle 

 utöfva intlAtande på sensibiliteten i dessa muskler, genom hvilken en reüek- 

 torisk retning af n. oculomotorius skulle åstadkommas. Detta skulle kunna 

 utredas derigenom, att n. oculomotorius afskäres förr än den afskurne n. sym- 

 pathicus underkastas galvanisk retning. En annan förklaring skulle kunna 

 sökas i den sympathiska nervens vasomotoriska inf!} tände på dessa muskler, 

 och den häraf bei'oende äraneomsättningen i desamma. Skulle påskyndad 

 blodcirculation med ökad ämneomsättning i ifrågavarande musklers väfnad, 

 kunna ådagaläggas såsom frand>:allad af den s}'mpathiska retningen, så skulle 

 deras häraf föranledda ökade contraction genom reflex kunna förklaras. Men 

 att framkasta möjligheter tjenar till intet, utan är det bäst att medgifva, att 

 detta fölhållande icke kan förklaras med tillhjelp af hittills kända facta. 



h) Sj/mpnfhiska nervsystemets förmåga att förmedla känseUntryek. 



Nästan alla forskare på detta fält liafva erfarit, att retning af gaugli- 

 eriia, med från desamma utgående grenar, eller i desamma inträngande röt- 

 ter, såsom n. splanchnicus, rami communicantes och peripheriska grenar af 

 sympathicus, hos djuret framkallar uttryck af smärta. Likväl saknar den 

 glatta muskelvåfnadeii den för de t\'ärstrimmade musklernas verksamhet så 

 vigtiga muskelseusationeii. Hvarje känsla af ämnen, som framskrida långs 

 tarmkanalens slemhinna, olika temperaturgrad, ja till och med den mest in- 

 tensiva peristaltiska rörelse i tarmen uppfattas icke af medvetandet. Inträffa 

 pathologiska störingar, t. ex. intlanimation i dessa organer, äro häftiga suiär- 



*) Funke, 1. c, pag. 606 



