332 S. O. Lindberg. 



fattare antagna namnet Madotheca; samt slutligen Corda, i Opiz' Beiträge I, 

 s. 652, n. 4 (1829), Lejeunia, sålunda förenande Madotheca med Lejeunia 

 LiB. in BoRY, Ann. gen. se. phys. nat. VI, s. 372 (1820). — Nu framstäl- 

 ler sig sjelfmant frågan hvilken af alla dessa benämningar böra vi „före- 

 draga," en fråga som lätt bör kunna besvaras. Ty, då vi på inga villkor 

 få ega något „siibjectivt tycke," utan nödvändigt måste alla utan undantag 

 vara bundne af hvad vi ville kalla namnens historiska rätt, den enda grund- 

 sats som kan bringa någon reda inom den så vedervärdigt (tack vare nå- 

 gras principslöshet och slarf, ja t. o. m. fåfänga eller oärlighet) intrasslade 

 synonyraien, böra vi följdriktigt göra bruk af det äldsta namnet, nemligen 

 Porella. Visserligen vidhäfta åtskilliga svåra fel, för den tiden dock gan- 

 ska ursägtliga, Dillenii beskrifning, af hvilka det vigtigaste är att han skil- 

 drar hanplantan såsom fruktbärande, men dessa kunna alls icke berättiga 

 oss till att bortkasta sjelfva slägtnaranet, utan måste vi låta oss nöja med 

 att påpeka och ändra endast de begångna felen, ty benämningen är, såsom 

 alltid den bör vara, ett noli me tangerc, då den nemligen offentliggjorts ej 

 naken, utan åtföljd af någon nödvändig upplysning, såsom beskrifning, citat 

 af någon tydlig afbildning eller något dylikt. Om det vore tillåtligt att vid 

 hvarje misstag af en författare omdöpa den af honom beskrifna växten (orik- 

 tigt stafningssätt eller genus ra. ra. bör alltid ändras), en åsigt sora till ve- 

 tenskapens största skada ännu hyllas af flertalet botanister, så skulle väl 

 snart sagdt hvartenda slägte eller art, i äldre arbeten isynnerhet, få nytt 

 namn. Ja, ej ens sjelfva uarangifvaren behöfver begått något fel, utan om 

 någon sednare författare, isynnerhet om han lyckats tillvinna sig större an- 

 seende, bortblandat den från början väl utredda arten, så brukar ej denna få 

 behålla sitt ursprungliga rigtiga namn, utan tillägges ett annat nytt *). För 

 att vara konseqventa böra vi, såvida vi ej tillåta ifrågavarande slägte behålla 

 namnet Porella, äfven omdöpa Blasia Mich., likaledes ett slägte bland lef- 



*) Såsom ett upplysande bevis härpå må anföras att R. A. Hedwig (sonen) ytterst 

 noggrannt och fullständigt beskref sin Encalypta affinis och Smith likaledes så klart fram- 

 lade sin E71C. alpina, att någon furvexling med andra arter aldrig bort komma i fråga, isyn- 

 nerhet som begge offentliggjorts med ganska goda afbildningar. Men Schwaegrichen, som 

 bland sina landsmän vunnit större gehör, kallade <.len sednare mod det namn som tillagts den 

 förra, hvilket gaf författarne af Bnjologia germanica anledning till att omdöpa begge, i det 

 de benämnde den förra (Ene. affinis Hedw. f.) Ene. apophysata (och är deras Ene. cylin- 

 drica, äfven samtidigt framställd, alldeles samma art!) och den sednare (Ene. alpina Sm.) 

 Ene. eommutata, hvilka förkastliga ändringar vunnit burskap inom vetenskapen. Frågas om 

 ett dylikt förfarande är rättvist eller om mosskunskapen väl vunnit derpå! 



