334 S. O. LiNDBEEG. 



mycket tvifvelaktig medborgare af den europeiska floran. Vi ega henne en- 

 dast från vestkusten af Nord-Amerika, i särdeles vackra och fruktbärande 

 exemplar, oss välvilligt meddelade af Dr. J. D. Hooker. Af dessa fem euro- 

 peiska arter äro P. Thiija, platyphylla och piîinata samlade äfven i Nord- 

 Amerika, hvarest den sistnämnda synes vara vida mindre sällsynt än hos oss. 

 Ty, för så vidt vi veta, är hon anträffad endast i Normandie, alla exemplar 

 från andra håll vi sett tillhöra den uteslutande europeiska P. deniala. Den 

 vackraste af dem alla, nemligen P. laevigaia, växer äfven på Madeira och 

 sätter derstädes frukt, liksom äfven i Italien, ehuru här, enligt Raddi, blott 

 ytterst sparsamt. 



För Skandinaviens område uppgifvas alla sex nyss uppräknade, men 

 af dessa måste utstrykas ej mindre än hälften, nemligen P. nmncularis och 

 Thuja, hvilka begge uteslutande utgöras af P. platyphylla var. |3 major, samt 

 P. pmnata, för hvilken hos oss, liksom på de flesta ställen i vår verldsdel, 

 mindre och blekare former af P. dcntata blifvit misstagna. Af de återstå- 

 ende trenne är P. laevigata den sällsyntaste, såsom funnen blott i Danmark, 

 Skåne och Vestergöthland, /-*. platyphylla och dentata äro deremot temligen 

 allmänna, isynnerhet den förra och företrädesvis i kalktrakter, såsom på Got- 

 land och Öland, hvarest, för så vidt vi veta, den sednare ännu aldrig blifvit 

 iakttagen. P. platyphylla synes vara den som framtränger längst mot norr, 

 ty hon är funnen af Wahlenbekg här och der i Nordlanden (omkring 68" 

 n. br.), och af F. Silén vid Kuusamo (66" n. br.). P. dentata är hittils ej 

 iakttagen nordligare än på Kasberget (omkring 62" n. br.) i Mo socken af 

 Helsingland (C. och R. Hartman) och i Hollola socken (61" n. br.) af Sö- 

 dra Tavastland (Silén och Norrlin). — P. laevigata och platyphylla a trif- 

 vas lika väl både på träd och sten, varieteten major af den sednare deremot 

 nästan uteslutande på berg, helst af kalk, på hvilket underlag hon ofta blir 

 särdeles vacker och grof. P. dentata åter älskar mera tvärstupande, fuktiga 

 och skuggiga klippsidor, ehuru vi äfven en gång, på berget Skärali i Skåne, 

 funnit henne på bokstammar, dock blott hanplantan. — Såsom ofvan sades, 

 är P. laevigata hos oss iakttagen endast i sterilt tillstånd (honi)lantor), äf- 

 ven de begge andra utveckla sällan sina svepen och fiukter, hvilket isyn- 

 nerhet gäller varieteten major af /-*. platyphylla. 



Vi skola nu öfvergå till en noggrann framställning af de skiljemärken, 

 som äro egendomliga för våra europeiska arter, hvarvid vi äfven böra af- 

 handla den nordamerikanska P. navicularis, på det denna må hädanefter 

 kunna lättare skiljas från sina slägtingar. Och, då de skandinaviska for- 

 merna bilda det hufvudsakligaste innehållet i detta lilla meddelande, torde 



