Några iakttagelser beträffande södra Finlands qvartära formation. 351 



Förkastningar iakttog jag här i mängd, såväl af större som mindre ut- 

 sträckning. Fig. 2 utvisar det ungefärliga förhållandet af en sådan förkast- 

 ning på den åt öster liggande väggen af genomskärningen. 



Fig. 2. 



Det lerhaltiga skiktet a, som sålunda är förkastadt icke mindre än sex 

 gånger på ett ganska litet område, kunde lätt skiljas från den omgifvande 

 lerfria sanden genom sin mörkare färg. Skiktet b. som bestod af gröfre grus 

 var äfven förskjutet, dock, såsom det tycktes, endast en gång. — Skikter- 

 nas lutning är för öfrigt ung. = 25", afsöndringsklyfternas omkr. 55". 



Någon egentlig ordning uti lagerföljden kunde jag här icke varseblifva. 

 En ganska tydlig sådan iakttog jag dereinot uti nedre sluttningen af åsen 

 vid Jy vä skyla, i det nemligen de '/2 — 1 ^^^ mägtiga lager, som här förefin- 

 nas, nedtill bestå af gröfre sand, hvilken upptill blir allt finare, tills det hela 

 slutar med ett fint slam. 



Att den ofvanför nämnda glacialleran verkligen torde förefinnas i södra 

 Finland, om också endast lokalt, det synes utvisas af förhållandet vid Imatra. 

 Vid mitt besök af fyndorten för de bekanta Imatrakonkretiouerna straxt ne- 

 danför fallet fann jag denna utgöras af en ung. 1 par famnar mägtig ler- 

 bädd, bestående af tvenne skilda aflagringar: den öfre bildande en brun sand- 

 blandad lera (åkerlera), den nedre åter en lera af gråblå färg, tydligt skik- 

 tad genom tunna ljusare färgade skikter. Vid behandling af denna ,,hvarf- 

 viga lera" med utspädd saltsyra utdrogs 5,76 •*/„ lerjord och jenioxid samt 

 0,55 *%, kalkjord jemte spår af magnesia. Denna ringa kalkhalt är anmärk- 

 ningsvärd i jemförelse med den betydliga halt af kolsyrad kalk (omkr. 50 %), 



